КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД

справа № 361/7027/21
провадження № 22-ц/824/6298/2023
 
ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ 
 
21 липня 2023 року                                                                                                    м. Київ
 
Київський апеляційний суд у складі колегії суддів: 
судді - доповідача Кирилюк Г. М. 
суддів: Борисової О. В., Рейнарт І. М.,
 
розглянувши в порядку письмового провадження справу за  позовом Акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості, за апеляційною скаргою представника Акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» - Бережної Наталії Миколаївни на заочне рішення Броварського міськрайонного суду Київської області від 17 жовтня 2022 року в складі судді Сердинського В. С.,
встановив:
 
29.07.2021 Акціонерне товариство комерційний банк «ПриватБанк» (далі - АТ КБ  «ПриватБанк») звернулося до суду з вказаним позовом, в якому просило стягнути з ОСОБА_1 на свою користь заборгованість за кредитним договором № б/н від 29.07.2008 у розмірі 19 879,90 грн та судові витрати в розмірі 2 270 грн.
Позовні вимоги обґрунтовані тим, що ОСОБА_1 звернулася до АТ КБ «ПриватБанк» з метою отримання банківських послуг, у зв`язку з чим підписала заяву №б/н від 29.07.2008.
Відповідач при підписанні анкети-заяви підтвердила свою згоду на те, що підписана заява разом з «Умовами та правилами надання банківських послуг», «Тарифами» складає між ним та банком договір про надання банківських послуг, що підтверджується підписом у заяві.
Отже, у відповідності до ст. 634 ЦК України, між сторонами  був укладений договір про надання банківських послуг, який за своєю правовою природою є змішаним договором і містить в собі, зокрема, умови договору банківського рахунку (ст. 1066 ЦК України) та кредитного договору (ст. 1054 ЦК України).    
Дія договору також підтверджується фактом користування відповідачем картковим рахунком та використання кредитних коштів. 
Виконання відповідачем договору  вбачається також із виписки по рахунку та розрахунком заборгованості, де зазначені операції щодо використання кредитного ліміту, операції щодо повернення кредитних коштів та сплати відсотків за їх користування.
29.07.20008 відповідачем також була підписана довідка про умови кредитування з використанням кредитки «Універсальна, 55 днів пільгового періоду». В цій довідці відповідач власним підписом підтвердив, що з «З фінансовими умовами надання Кредитки «Універсальна, 55 днів пільгового періоду» прикладеними розрахунку суми плати за використання кредитних коштів ознайомлений».
Банком на підставі договору надання банківських послуг відкрито картковий рахунок із початковим кредитним лімітом у розмірі, що зазначений у довідці про зміну умов кредитування та обслуговування картрахунку, а відповідачу надано у користування кредитну картку. 
Таким чином, банк свої зобов`язання за договором виконав в повному обсязі, а саме надав відповідачу можливість розпоряджатись кредитними коштами на умовах передбачених договором та в межах власного кредитного ліміту. 
Відповідач зобов`язалась повернути витрачену частину кредитного ліміту відповідно до умов договору, а саме щомісячними платежами у розмірі мінімального платежу від суми заборгованості, який встановлений договором.
В редакції Умов та правил, що почали діяти з 01.03.2019 згідно п. 2.1.1.2.12 сторони дійшли згоди, що починаючи з 181-го дня з моменту порушення зобов`язань клієнта з погашення кредиту клієнт зобов`язується сплатити на користь банку заборгованість по кредиту, а також проценти від суми неповернутого в строк кредиту, які у відповідності до ч.2 ст.625 ЦК України встановлюються за домовленістю сторін у процентах  від простроченої суми заборгованості в розмірі: 86,4% - для картки «Універсальна»; 84,0% - для картки «Універсальна голд».
У зв`язку з порушенням відповідачем зобов`язань за кредитним договором, з урахуванням внесених коштів на погашення заборгованості, відповідач станом на 11.07.2021 має заборгованість 19 879,90 грн, з яких: 16 072,05 грн - заборгованість за простроченим тілом кредиту; 3 807,85 грн - заборгованість за простроченими відсотками.
Заочним рішенням Броварського міськрайонного суду Київської області від 17 жовтня 2022 року позов АТ КБ «ПриватБанк» задоволено частково.
Стягнуто з ОСОБА_1 на користь АТ КБ «ПриватБанк» заборгованість за кредитним договором б/н від 29.07.2008 у розмірі 16 072,05 грн та витрати по сплаті судового збору у розмірі 2 270,00 грн. В іншій частині позовних вимог відмовлено. 
06.02.2023 представник АТ КБ «ПриватБанк» - Бережна Н. М. подала  апеляційну  скаргу,  в якій  просить скасувати заочне рішення Броварського міськрайонного суду Київської області від 17 жовтня 2022 року в частині відмови у задоволенні позовних вимог та ухвалити в цій частині нове рішення,  яким позовні вимоги АТ КБ «ПриватБанк»  задовольнити в повному обсязі. В іншій частині рішення залишити без змін. Стягнути з відповідача судові витрати.
Підставою  апеляційного  оскарження  вказаного  судового  рішення   заявник зазначає  неправильне  застосування судом  норм матеріального права та порушення норм процесуального права, а саме застосування норм права без урахування висновку щодо застосування норм права у подібних правовідносинах, викладеного у постановах Верховного Суду  від  01 вересня  2020 року   у справі  №293/599/19-ц,  від 12 лютого 2020 року у справі № 382/327/18-ц,  від  04 листопада  2020  року  у справі  №534/1072/18-ц, від 07  квітня  2021  року  у справі   №724/970/20, від 22 липня  2020  року  у справі  №189/2109/18. 
Апеляційна  скарга  мотивована тим,  що  позовні вимоги є повністю  доведеними,  між сторонами існують кредитні правовідносини. Відповідач  була  належним чином   повідомлена  про умови кредитування   щодо  сплати процентів. 
  Суд першої  інстанції  не звернув уваги на довідку про умови кредитування, яка підписана особисто відповідачем, у якій зазначено базову процентну ставку, розмір щомісячних платежів, визначено порядок та умови сплати неустойки.
Правом надання відзиву на апеляційну скаргу відповідач не скористалася. 
Відповідно до положень частини 1 статті  369 ЦПК України апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.
Відповідно до частини 1 статті 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
Перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з таких підстав.
Судом встановлено, що 29 липня 2008 року між сторонами  укладено договір про надання банківських послуг шляхом підписання відповідачем заяви про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг.
До  кредитного  договору  банк додав Витяг з Умов та правил надання банківських послуг в ПриватБанку,  виписку по рахунку,  а також довідку про умови кредитування з використанням кредитки «Універсальна, 55 днів пільгового періоду», яку підписано відповідачем.
За розрахунком банку станом на 11 липня 2021 року за відповідачем утворилась заборгованість за вказаним договором у розмірі 19 879,90  грн, яка складається із: 16 072,03 грн - тіло кредиту; 3 807, 85  грн - проценти за користування кредитом. 
Ухвалюючи  рішення  про  відмову  в задоволенні  позову  в частині  стягнення  процентів за  користування  кредитом, суд першої  інстанції виходив з того,  що    позвиачем  не  надано  доказів, що Умови та правила надання банківських послуг, які містяться у матеріалах справи, є складовою частиною укладеного між сторонами договору і що саме ці Умови та правила мав на увазі відповідач, підписуючи анкету-заяву про приєднання до Умов та правил, та, відповідно, брав на себе зобов`язання щодо сплати процентів за користування  кредитними коштами. Разом з тим, підлягають до стягненню фактично отримані позичальником кошти за кредитним договором у розмірі 16 072,05 грн. 
Оскільки в частині стягнення з відповідача на користь позивача тіла кредиту у розмірі 16 072,05 грн судове рішення не оскаржуються, то відповідно до статті 367 ЦПК  України його  законність  колегією  суддів  не перевіряється.
Відповідно до частин першої, другої статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).
За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.
Частиною першою статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.
У статті 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
Відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 ЦК України).
Частиною другою статті 1054 ЦК України встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.
Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (стаття 1055 ЦК України).
Згідно із частиною першою статті 633 ЦК України публічним є договір, в якому одна сторона - підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо). Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, крім тих, кому за законом надані відповідні пільги.
За змістом статті 634 цього Кодексу договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.
У переважній більшості випадків застосування конструкції договору приєднання його умови розроблює підприємець (в даному випадку АТ КБ «ПриватБанк»).
Оскільки умови договорів приєднання розробляються банком, тому повинні бути зрозумілі усім споживачам і доведені до їх відома, у зв`язку із чим банк має підтвердити, що на час укладення відповідного договору діяли саме ці умови, а не інші. Тому з огляду на зміст статей 633, 634 ЦК України можна вважати, що другий контрагент (споживач послуг банку) лише приєднується до тих умов, з якими він ознайомлений.
За змістом статті 1056-1 ЦК України в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин, розмір процентів та порядок їх сплати за договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів.
Відповідно до частини першої статті 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.
Згідно зі статтею 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.
Згідно із частиною першою статті 1050 ЦК України якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу.
Таким чином, в разі укладення договору кредитного договору проценти за користування позиченими коштами поділяються на встановлені законом (розмір та підстави, стягнення яких визначаються актами законодавства) та договірні (розмір та підстави, стягнення яких визначаються сторонами в самому договорі).
Банк, пред`являючи вимоги про погашення кредиту, просив у тому числі, крім тіла кредиту (сума, яку фактично отримав в борг позичальник), стягнути складові його повної вартості, зокрема заборгованість за процентами за користування кредитними коштами.
 Позивач, обґрунтовуючи право вимоги в цій частині, в тому числі їх розмір і порядок нарахування, крім самого розрахунку кредитної заборгованості за договором від 29  липня  2008 року, посилався на Витяг з Умов та правил надання банківських послуг в ПриватБанку, як невід`ємну частину спірного договору, а також довідку про умови кредитування з використанням платіжної карти «Кредитка Універсальна» 55 днів пільгового періоду».
Зазначена довідка підписана відповідачем (а. с. 16).
Заперечень щодо підпису указаної довідки відповідачем не надано.
Указана довідка визначає, зокрема, ставку процентів за користування кредитом -2,5% на місяць.
Вимогами цивільного процесуального законодавства суд зобов`язаний установити: чи були порушені, не визнані або оспорені права, свободи чи інтереси позивача; у чому полягає таке порушення прав; якими доказами воно підтверджується. Залежно від установленого суд повинен вирішити питання про задоволення позовних вимог або відмову в їх задоволенні.
Згідно вимог ЦПК України учасники справи мають передбачені процесуальним законом права і обов`язки.
Обов`язок доказування певних обставин лежить на стороні, яка посилається на них як на підставу своїх вимог та заперечень.
Недоведеність обставин, на наявності яких наполягає позивач - є підставою для відмови у позові; а у разі, якщо на тому наполягає відповідач - для відхилення його заперечень проти позову.
У випадку невиконання учасником справи його обов`язку із доведення відповідних обставин необхідними доказами, такий учасник має усвідомлювати та несе ризик відповідних наслідків.
За змістом частин другої, третьої статті 89 ЦПК України жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).
Суд першої  інстанції вказуючи на те, що надані позивачем Умови та Правила надання банківських послуг не містять підпису відповідача, дійшов висновку про недоведеність вимог АТ КБ «ПриватБанк» про стягнення процентів, які передбачені цими Умовами. 
Однак такий висновок суду є помилковим, оскільки надана банком  заява  та довідка про умови кредитування з використанням кредитки «Універсальна, 55 днів пільгового періоду», яка підписана відповідачем, містять розмір процентної ставки. 
Суд першої інстанції усупереч положенням статті 89 ЦПК України жодним чином не мотивував відхилення зазначеної довідки, як доказу обґрунтованості позовних вимог, не звернув належної уваги на доводи позивача про те, що умови про стягнення процентів погоджені сторонами, що не спростовано відповідачем, та дійшов помилкового висновку про недоведеність АТ КБ «ПриватБанк» позовних вимог в цій частині.
Отже, суд першої  інстанції ухвалив рішення з порушенням норм матеріального та процесуального права, без урахування висновків Верховного Суду, викладених у постановах від 04 грудня 2019 року у справі № 750/6058/17-ц,  від 12 лютого 2020 року у справі № 382/327/18-ц, від  01 вересня  2020  року  у справі  №293/599/19-ц,  від 04 листопада  2020  року  у справі  №534/1072/18-ц,  від  07 квітня  2021 року  у справі  №724/970/20,  а тому судове рішення підлягає скасуванню із ухваленням нового рішення в частині стягнення процентів.
Перевіряючи правильність нарахування банком процентів, суд апеляційної інстанції виходить із розміру процентної ставки, яка узгоджена з позивачем та зазначена у довідці про умови кредитування з використанням платіжної карти «Кредитка Універсальна» 55 днів пільгового періоду» (2,5% на місяць (30% річних)), підписаній особисто відповідачем.
Пред`являючи цей позов, банк просив стягнути проценти за користування   ОСОБА_1 кредитними коштами, нараховані за період з 2008  по 2021 рік у розмірі 3 807, 85  грн. 
Як слідує із наданого банком розрахунку, починаючи з 01 вересня 2014 року позивач нараховував проценти за ставкою 34,8% річних, з 01 квітня 2015 року до 01.06.2015 за ставкою 43,2% річних, з 26 квітня 2016 року  за ставкою 34,8% річних, з  25 листопада 2016 за  ставкою 43,2% річних, з  27  листопада  2017  року  за ставкою  42%  річних,  з 01 серпня  2020  року  за ставкою  40,8 %  річних, що свідчить про неправомірні дії банку щодо підвищення процентної ставки, оскільки це виходить за межі узгодженого сторонами договору розміру процентів за користування грошовими коштами.
При цьому посилання банку як на правомірність своїх дій щодо підвищення розміру процентної ставки на Умови та Правила надання банківських послуг, колегія суддів вважає безпідставними з огляду на таке.
Умови та Правила надання банківських послуг ПАТ КБ «ПриватБанк», з огляду на їх мінливий характер, не можна вважати складовою кредитного договору, якщо вони не підписані та не визнаються позичальником, а також, якщо ці умови прямо не передбачені в заяві позичальника, яка безпосередньо підписана позичальником.
Оскільки умови договорів приєднання розробляються банком, тому повинні бути зрозумілі усім споживачам і доведені до їх відома, у зв`язку із чим банк має підтвердити, що на час укладення відповідного договору діяли саме ці умови, а не інші. Тому з огляду на зміст статей 633, 634 ЦК України можна вважати, що другий контрагент (споживач послуг банку) приєднується до тих умов, з якими він безпосередньо ознайомлений.
Роздруківка із сайту позивача не може виступати належним доказом, оскільки цей доказ повністю залежить від волевиявлення і дій однієї сторони, яка може вносити відповідні зміни в умови та правила споживчого кредитування.
Зазначений висновок викладений у постанові Великої Палати Верховного Суду від 03 липня 2019 року у справі № 342/180/17 (провадження № 14-131цс19).
Матеріали справи не містять підтверджень, що саме ці Умови розумів відповідач та ознайомився і погодився з ними, підписуючи заяву про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг ПАТ КБ «ПриватБанк», а також те, що вказані документи на момент отримання відповідачем кредитних коштів взагалі містили умови, зокрема й щодо сплати процентів за підвищеною ставкою.
Отже, суд апеляційної інстанції не бере до уваги надані позивачем Умови та Правила, а тому вважає, що проценти підлягають нарахуванню за процентною ставкою 30% річних, яка узгоджена із відповідачем.
Визначаючи розмір процентів за користування кредитом, апеляційний суд  погоджується, що станом на 29 серпня 2014 року проценти за користування кредитом становили 346, 78 грн.
Проценти за користування  кредитом  за  період  з   01 вересня 2014 року  по  11 липня 2021  року  становлять  27 907,27 грн, із  розрахунку: 
16 072,05   грн  х 2 476 днів/360 днів х 30% = 33 162 грн.
Загальний розмір  процентів становить  33 508,78 грн. 
Відповідно до  наданого  суду  розрахунку,    розмір процентів, погашених  відповідачем за рахунок  кредиту,  становить 34 078,48 грн. 
За таких обставин  позовні вимоги в частині  стягнення   з відповідача на  користь  позивача заборгованості по  процентам за користування  кредитом   в сумі  3 807,85 грн задоволенню не підлягають.  
Ураховуючи те, що судом першої  інстанції  допущено неправильне застосування норм матеріального права, оскаржуване судове рішення у частині відмови у стягненні заборгованості за процентами підлягає скасуванню з ухваленням у цій частині нового рішення про  відмову в задоволенні  позову з інших підстав. 
Оскільки позовні вимоги АТ КБ «ПриватБанк» в частині  стягнення  процентів не  підлягають  задоволенню,  то розмір сплаченого ним судового збору при поданні позову та  апеляційної скарги  відшкодуванню за рахунок  відповідача  не  підлягає. 
Керуючись ст. 367, 374, 376, 381-384 ЦПК України суд
 
Постановив: 
 
Апеляційну скаргу Акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» задовольнити частково.
Заочне рішення Броварського міськрайонного суду Київської області від 17 жовтня 2022 року в частині стягнення заборгованості за процентами скасувати.
Ухвалити в цій частині нове рішення.
В задоволенні позову Акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за процентами відмовити. 
Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, оскарженню в касаційному порядку не підлягає крім випадків, передбачених п.2 ч.3 ст. 389 ЦПК України.
 
Суддя-доповідач                                                                             Г. М. Кирилюк
 
Судді:                                                                                               О. В.  Борисова
 
                                                                                                           І. М. Рейнарт