П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М  У К Р А Ї Н И

6 жовтня 2023  року                                                                                      місто  Київ
                                                                                                                 справа № 369/15304/19
                                                                                                провадження №22-ц/824/6264/2023
 
Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ: судді-доповідача - Шкоріної О.І., суддів -  Поливач Л.Д., Стрижеуса А.М., 
 
сторони: 
позивач -    АТ Комерційний банк «Приватбанк»   
відповідач - ОСОБА_1 
 
розглянувши  у порядку письмового провадження  апеляційну скаргу ОСОБА_1 ,  
на  заочне рішення Києво-Святошинського районного суду м.Києва   від 8 вересня 2020 року,  ухвалене у складі судді Ковальчук Л.М., 
у справі за позовом Акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк» до ОСОБА_1 про  стягнення заборгованості,  -
            
В С Т А Н О В И В:
 
У  листопаді  2019 року  позивач АТ Комерційний банк «Приватбанк»   звернувся до суду з позовом до відповідача ОСОБА_1 про стягнення заборгованості, в якому просив стягнути  з ОСОБА_1   заборгованість в сумі  59267,56 грн. за кредитним договором про надання банківських послуг № б/н від 27 жовтня 2017 року.
Позов обґрунтовано тим, що ОСОБА_1 звернувся до банку з метою отримання банківських послуг, у зв`язку з чим підписав анкету-заяву про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг № б/н від 27 жовтня 2017 року, згідно якої отримав кредит у розмірі 8000 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок.
Відповідач при підписанні анкети-заяви підтвердив свою згоду на те, що підписана заява  разом  Умовами та правилами надання банківських послуг, Тарифами Банку, які викладені на банківському сайті, складає між ним та банком договір про надання банківських послуг, що підтверджується підписом у заяві.
Заявою відповідача підтверджується той факт, що він був повністю проінформований про умови кредитування в АТ КБ «Приватбанк», які були надані йому для ознайомлення в письмовій формі.
Відповідач при укладенні договору дав свою згоду щодо прийняття будь-якого розміру кредитного ліміту та його зміну за рішенням та ініціативо банку.
АТ КБ «Приватбанк» свої зобов`язання виконав в повному обсязі, надав відповідачу можливість розпоряджатись кредитними коштами на умовах, передбачених договором, та в межах встановленого кредитного ліміту.
Відповідач зобов`язався повернути витрачену частину кредитного ліміту відповідно до умов договору, а саме згідно з п.2.1.1.3.1 погашення кредиту та процентів здійснюється наступними шляхами: договірним списанням - Клієнт доручає банку здійснювати списання грошей з його рахунку, в тому числі за рахунок кредитного ліміту, в розмірі процентів, які підлягають сплаті за цим договором, 1 числа календарного місяця, наступного за місяцем, у якому було здійснено трати за рахунок кредитного ліміту, за умови наявності невикористаного кредитного ліміту та відсутності прострочених зобов`язань клієнта за цим договором (здійснювати договірне списання); - внесенням Клієнтом коштів у готівковій або безготівковій формі в розмірі Мінімального обов`язкового платежу на поточний рахунок,  для якого відкрито кредитну картку, до останнього календарного числа (включно) місяця, наступного за місяцем, у якому було здійснено трати за рахунок кредитного ліміту.
У разі відсутності коштів на рахунках, відповідач здійснює погашення кредиту та процентів внесенням коштів на кредитний рахунок у розмірі не менше мінімального обов`язкового платежу. Згідно з п.1.1.1.60 договору мінімальний  обов`язковий платіж - розмір боргових зобов`язань відповідача, які щомісяця повинен сплачувати відповідач протягом терміну дії картки. Мінімальний обов`язковий платіж розраховується в процентному співвідношенні від загальної заборгованості клієнта.
Відповідач не надавав своєчасно банку грошові кошти для погашення заборгованості за борговими зобов`язаннями, у зв`язку з чим виникла заборгованість, розмір якої станом на 17 липня 2019 року становить 59267,56 грн. яка складається із: заборгованості за тілом кредиту в сумі 30963,27 грн.; заборгованості за простроченим тілом кредиту в сумі 22840,71 грн., заборгованості  за нарахованими відсотками в сумі 2165,12 грн., нарахованої пені за несвоєчасність сплати боргу на суму від 100 грн. - 0 грн.,  штрафів: 500 грн. - фіксована частина, 2798,46 грн. - процентна складова. Позивач просив стягнути з відповідача наявну заборгованість.
Заочним рішенням Києво-Святошинського районного суду Київської області від 8 вересня 2020 року  позов задоволено частково. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь Акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк» заборгованість за договором б/н від 27 жовтня 2017 року  у загальному розмірі 53803,98 грн., яка складається із заборгованості за тілом кредиту 30963,27 грн., заборгованості за простроченим тілом кредиту 22840,71 грн.
Ухвалою Києво-Святошинського районного суду Київської області від 7 жовтня 2021 року  заява ОСОБА_1 про перегляд заочного рішення Києво-Святошинського районного суду Київської області від 8 вересня 2020 року залишена без задоволення.
Не погоджуючись з заочним  рішенням,  ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в який  просив заочне рішення суду першої інстанції скасувати і ухвалити нове судове рішення, яким відмовити позивачу у задоволенні позовних вимог. Апелянт вважає, що при розгляді справи суд першої інстанції не з`ясував обставини, що мають значення для справи, не дослідив докази, в результаті чого рішення ухвалено з порушенням норм процесуального права, неправильним застосуванням норм матеріального права, внаслідок чого оскаржуване рішення є незаконним, не відповідає як фактичним обставинам справи, так і вимогам закону.
Зокрема, ОСОБА_1 в апеляційній скарзі зазначає, що він не був повідомлений про дату, час і місце судового засідання не лише належним чином, а й взагалі не був обізнаний про те, що дана цивільна справи перебуває у провадженні Києво-Святошинського районного суду Київської області. В апеляційній скарзі відповідач взагалі заперечує отримання кредитних коштів в АТ КБ «Приватбанк». Не заперечує, що ним була подана заявка на відкриття карткового рахунку та отримана картка, якою  він ніколи не користувався, яку в подальшому у нього викрали, про що він одразу повідомив в колл-центр  банку. 
Правом на подання відзиву   АТ КБ «Приватбанк» не скористався.
Ухвалою Київського апеляційного суду від 3 квітня 2023 року  відкрито апеляційне провадження у справі.
Ухвалою Київського апеляційного суду від 3 квітня 2023 року в складі колегії суддів справу призначено до розгляду в порядку письмового провадження.
Відповідно до ч. 13 ст. 7 ЦПК України, розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.
Справу розглянуто в порядку ст. 369 ЦПК України без повідомлення учасників справи.
Згідно ч.1 ст.367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
Перевіривши законність і обґрунтованість ухваленого у справі судового рішення, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що апеляційна скарга  підлягає частковому  задоволенню, виходячи з наступного. 
Судом установлено, що  27 жовтня 2017 року ОСОБА_1 подав до АТ КБ «ПриватБанк» анкету-заяву про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг без вказівки на картку та кредитний ліміт. В анкеті-заяві також вказано, що підписанням цієї анкети-заяви  клієнт банку, відповідно до ст.634 ЦК України, у повному обсязі приєднується о Умов та правил надання банківських послуг АТ КБ «Приватбанк», які розміщені на офіційному сайті банку в мережі Інтернет за адресою privatbank.ua, та які разом з пам`яткою клієнта і тарифами становлять договір банківського обслуговування, примірник якого  клієнт отримав шляхом самостійного роздрукування. Погоджується зі збільшеним строком позовної давності, зазначеним в Умовах та правилах, а також із тим, що зміни до Умов та правил вносяться банком щомісяця в односторонньому  порядку, а у випадках, коли в  односторонньому порядку внесення змін неможливо, банк повідомляє клієнта про внесення зміни шляхом використання визначених Умовами та правилами каналів зв`язку. Продовження користування послугами банку після публікації на сайті банку змінених Умов та правил є підтвердженням погодження та повного і безумовного  прийняття  зміненої редакції умов та правил.
Витяг з Умов та Правил надання банківських послуг та Витяг з Тарифів обслуговування кредитних карт «Універсальна» не містить підпису відповідача.
Згідно з розрахунком заборгованості за кредитним договором б/н від 27 жовтня 2017 року станом на 17 липня 2019 року відповідач заборгував за наданим кредитом 59267,56 грн., з яких заборгованість за тілом кредиту - 30963,27 грн.; заборгованість за простроченим тілом кредиту - 22840,71 грн., заборгованість  за нарахованими відсотками - 2165,12 грн., заборгованість по судовим штрафам у розмірі 3298,46 грн.
Сторонами в письмовій формі не визначено тип відсоткової ставки за користування кредитом, а також і орієнтовну сукупну  вартість  кредиту в процентному значенні та грошовому виразі. В анкеті-заяві відсутні положення щодо сплати неустойки (пені, штрафів).
Зі змісту наданої анкети-заяви вбачається, що відповідачу не  було встановлено кредитний ліміт банком.
Ухвалюючи рішення про часткове задоволення позовних вимог, суд першої інстанції виходив із того, що  оскільки фактично отримані та використані надані позивачем грошові кошти у добровільному порядку відповідачем не повернуті, тому наявні підстави для стягнення з відповідача заборгованості по тілу кредиту у загальному розмірі 53803,98 грн., яка складається із заборгованості за тілом кредиту - 30963,27 грн., заборгованості за простроченим тілом кредиту - 22840,71 грн. Відмовляючи  у задоволенні позовних вимог в частині  стягнення з відповідача нарахованої позивачем суми відсотків та штрафів, які нараховані позивачем за кредитним договором №б/н від 27 жовтня 2017 року, суд першої інстанції виходив з того, що сторонами в письмовій формі не визначено тип відсоткової ставки за користування кредитом, а також і орієнтовна сукупна  вартість  кредиту в процентному значенні та грошовому виразі;  в анкеті-заяві відсутні положення щодо сплати неустойки (пені, штрафів); надані позивачем Тарифи, Умови та Правила надання банківських послуг не підписані відповідачем і відсутні дані про їх визнання  відповідачем.
Проте, з такими висновками суду першої інстанції повністю погодитись не можна, виходячи з наступного.
В частинах 1 та 2  статті 207 ЦК України закріплено, що правочин вважається вчиненим у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).
Згідно статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Істотними умовами договору відповідно до ч. 1  статті 638 ЦК України є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.
Частино 1 ст.638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї  із сторін має бути досягнуто згоди.
У статті 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання  має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаї ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
Відповідно до  ч. ч. 1, 2  ст. 1054 ЦК України  за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (ч.1 ст.1048 ЦК України). До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 глави 71 «Позика. Кредит. Банківський вклад» ЦК України, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. 
           Згідно з ч. 3 ст. 12, ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
            Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи (ст.76 ЦПК України).
            Статтею 89 ЦПК України визначено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. 
Як убачається з матеріалів справи,  27 жовтня 2017 року ОСОБА_1 підписав Анкету-заяву до Договору про надання банківських послуг.
При підписанні  Анкети  - заяви ОСОБА_1 погодився з тим, що дана Анкета-заява разом з Умовами та Правилами надання банківських послуг, а також Тарифами, складає договір про надання банківських послуг.
Анкета-заява від  27 жовтня 2017  року  містить лише анкетні дані відповідача, його контактну інформацію, відомості про майновий стан та трудову діяльність. Вказана Анкета не містить даних про отримання кредитної картки та  розмір кредитних коштів.
В Анкеті-заяві та будь-яких інших документах, долучених до позовної заяви, не зазначена погоджена сума/ліміт кредит, про отримання якого сторони дійшли згоди, відсутні відомості про те, що відповідач  отримав платіжну картку, строк дії цієї картки.
Крім того, матеріали справи не містять доказів, яке рішення було прийнято банком за заявою відповідача, яка картка йому була видана, а також доказів про розмір кредитних коштів/встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок.
Розрахунок заборгованості, на який посилається позивач, не є первинним документом, який підтверджує отримання кредиту, користування ним, укладення договору на умовах, які вказані банком в позовній заяві, а отже не є належним доказом існування боргу.  Позивачем не надано до позовної заяви  доказів відкриття рахунку та  виписки із рахунку.
Відтак, жодних належних доказів тих обставин, про які заявляє позивач у позовній заяві, а саме, що  відповідач отримав кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку за договором від  27 жовтня 2017  року та наявність заборгованості за наданим кредитом, матеріали справи не містять.
Надані позивачем витяг з Умов та правил надання банківських послуг в АТ КБ «Приватбанк» та Тарифи користування кредитною карткою «Універсальна» не підтверджують  факт отримання відповідачем кредиту у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку та наявність заборгованості за наданим кредитом.
            Отже, будь - яких доказів на підтвердження видачі банком відповідачу кредитної картки, її номер, строку її дії, розміру наданого банком кредитного ліміту, зарахування на цю картку суми кредиту, зняття таких коштів відповідачем, відкриття рахунків на ім`я відповідача (виписки з особового рахунку, копії квитанції, меморіального ордеру тощо) та інших доказів, які б підтверджували факт отримання кредитних коштів відповідачем в розмірі, заявленому  позивачем, до позовної заяви не надано.
            Суд першої інстанції на зазначене уваги не звернув,  вважав встановленими обставини, які є недоведеними,  зробив висновок про  доведеність позовних вимог в частині визначення розміру заборгованості за тілом кредиту, який не відповідає встановленим обставинам.
            За таких обставин рішення суду першої інстанції в частині задоволення  позовних вимог АТ КБ «Приватбанк»  до  ОСОБА_1   про стягнення заборгованості за тілом кредиту, в тому числі і простроченого, а також в частині судового збору  підлягає скасуванню з ухваленням нового рішення про відмову у задоволенні цих вимог.
В частині відмови у задоволенні позовних вимог рішення суду першої інстанції  слід залишити без змін, оскільки   висновки суду першої інстанції в цій частині є законними  і обґрунтованими, щодо яких апеляційна скарга доводів не містить. 
Відповідно до ст.141 ЦПК України, у зв`язку з   частковим задоволенням апеляційної скарги ОСОБА_1 , підлягають   стягненню з АТ КБ «Приватбанк» судові витрати, пов`язані зі сплатою судового збору за подання апеляційної, пропорційно до задоволених  вимог в сумі 2615,83 грн.
З урахуванням наведеного, керуючись ст.ст. 259, 268, 367, 374, 376, 381-384, 390  ЦПК  України, суд,-
П О С Т А Н О В И В:
 
Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково. 
Заочне рішення Києво-Святошинського районного суду м.Києва   від 8 вересня 2020 року  в частині задоволення позовних вимог Акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк» про стягнення заборгованості за тілом кредиту за кредитним договором №б/н від 27 жовтня 2017 року   та стягнення судового збору скасувати і ухвалити  в цій частині нове судове рішення, яким відмовити  у задоволенні цих вимог.
Заочне рішення Києво-Святошинського районного суду м.Києва   від 8 вересня 2020 року  в частині відмови  Акціонерному товариству Комерційни банк «Приватбанк»  у задоволенні позовних вимог залишити без змін.
Стягнути з Акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк» на користь ОСОБА_1   судовий збір за подання апеляційної скарги  в сумі 2615,83 грн.
Постанова апеляційного суду набирає законної сили з  дня її прийняття,  оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Суддя-доповідач:                                                                     О.І. Шкоріна 
 
Судді:                                                                                        Л.Д. Поливач
 
                                                                                                   А.М. Стрижеус