ЦЕНТРАЛЬНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ 
ГОСПОДАРСЬКИЙ  СУД

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29.06.2023 року          м.Дніпро         Справа №  908/816/22
Центральний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:
головуючого судді: Мороза В.Ф. - доповідач, 
суддів: Чередка А.Є., Коваль Л.А.
секретар судового засідання Крицька Я.Б.

розглянувши апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю “ЗАПОРІЗЬКИЙ ЕНЕРГЕТИЧНИЙ АЛЬЯНС” на рішення Господарського суду Запорізької  області від 16.02.2023 (суддя Дроздова С.С.)

у справі № 908/816/22
за позовом: Публічного акціонерного товариства “ЦЕНТРЕНЕРГО”, Київська область, Обухівський район, смт. Козин
до відповідача: Товариства з обмеженою відповідальністю “ЗАПОРІЗЬКИЙ ЕНЕРГЕТИЧНИЙ АЛЬЯНС”, м. Запоріжжя 
про стягнення 6  165 772 грн. 80 коп.

ВСТАНОВИВ:
Публічне акціонерне товариство ЦЕНТРЕНЕРГО звернулося до Господарського суду Запорізької області з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю ЗАПОРІЗЬКИЙ ЕНЕРГЕТИЧНИЙ АЛЬЯНС про стягнення 6 165 772 грн. 80 коп. штрафу.
Рішенням Господарського суду Запорізької області від 16.02.2023 позовні вимоги задоволено. Стягнуто з Товариства з обмеженою відповідальністю ЗАПОРІЗЬКИЙ ЕНЕРГЕТИЧНИЙ АЛЬЯНС на користь Публічного акціонерного товариства ЦЕНТРЕНЕРГО 6165772 (шість мільйонів сто шістдесят п`ять тисяч сімсот сімдесят дві) грн. 80 коп. штрафу за Договором № 20/21-53-РДД від 14.04.2021, 92486 (дев`яносто дві тисячі чотириста вісімдесят шість) грн. 59 коп. судового збору.
Не погодившись з вказаним рішенням Товариством з обмеженою відповідальністю ЗАПОРІЗЬКИЙ ЕНЕРГЕТИЧНИЙ АЛЬЯНС подано апеляційну скаргу, згідно якої просить скасувати рішення господарського суду Запорізької області від 16.02.2023 у справі № 908/816/22 та ухвалити нове, яким відмовити в задоволенні позовних вимог у повному обсязі.
В обґрунтування вимог апеляційної скарги апелянт вказує на те, що оскаржуване рішення прийнято при неповному з`ясуванні обставин, що мають значення для справи, невідповідності висновків, викладених в рішенні, обставинам справи, недоведеності обставин, що мають значення для справи, які суд вважав встановленими при неправильному застосуванні норм матеріального права та з порушенням норм процесуального права.
Стверджує, що згідно Правил ринку, надання неоднакових або нульових обсягів на реєстрацію не є відмовою від відпуску-відбору електричної енергії. Таким чином, нічим не підтвердженим є висновок суду першої інстанції, що Покупець відмовився від обсягів електричної енергії зокрема у липні-серпні 2021 року, а також навіть наявними доказами спростовується позиція щодо того, що саме ТОВ «Запорізький енергетичний альянс» першим не реєструвало договірні обсяги електричної енергії на платформі «Market management system» протягом червня 2021 року. Враховуючи вищенаведене, суд першої інстанції визнав встановленою обставину відмови Покупцем від договірних обсягів електричної енергії у зв`язку з реєстрацією Відповідачем першим «нульових» обсягів відпуску електричної енергії на платформі «Market management system» за відсутності будь-яких доказів на підтвердження такої позиції, внаслідок чого така обставина є недоведеною.
На переконання скаржника, з наданих Позивачем доказів вбачається, що саме ПАТ «Центренерго» в односторонньому порядку було припинено виконання зобов`язань за Договором шляхом застосування оперативно-господарської санкції, що не може одночасно вважатися відмовою ТОВ «Запорізький енергетичний альянс» від договірних обсягів відбору електричної енергії. Так, згідно Листа ПАТ «Центренерго» Вих. № 29/1577 від 01 червня 2021 року: «ми будемо змушені припинити постачання електричної енергії з 02.06.2021 р.». У Листі ПАТ «Центренерго» Вих. № 29/1767 від 18 червня 2021 року зазначено: «Починаючи з 02.06.2021 року ПАТ «Центренерго» керуючись п. 3.5. в односторонньому порядку призупинило виконання своїх зобов`язань в частині відпуску електричної енергії за вищезазначеними договорами». Таким чином, Позивач у Листах підтвердив одностороннє припинення виконання зобов`язань саме з боку ПАТ «Центренерго» щодо відпуску електричної енергії, формулювання «призупинено з 02.06.2021 року» давало Товариству всі підстави вважати, що ПАТ «Центренерго» реєструватимуться «нульові» обсяги відпуску електричної енергії, що, як було зазначено вище, призведе до анулювання реєстрації обсягів Товариства. Відтак, активна дія Продавця - застосування ПАТ «Центренерго» оперативно-господарської санкції щодо Відповідача, не може бути одночасно відмовою Покупця від договірних обсягів відпуску/відбору електричної енергії, відтак, внаслідок вжиття Позивачем заходів, передбачених п. 3.5. Договору, неможливим є здійснення активної дії чи бездіяльності Відповідача, що призводить до безпідставності застосування при вирішенні справи п. 4.4. Договору, як такого. 
Отже, судом не було досліджено обставину призупинення Продавцем відпуску електричної енергії, що: по-перше, давало Покупцеві підстави вважати, що ПАТ «Центренерго» реєструватимуться нульові обсяги відпуску електричної енергії, відтак не має значення, які обсяги були б зареєстровані Покупцем; по-друге, призвело до неможливості застосування п. 4.4, Договору оскільки, виходячи з суті зазначеної у п. 4.4. Договору санкції, активна дія Продавця не може бути відмовою Покупця від договірних обсягів електричної енергії.
Також апелянт посилається на те, що базою нарахування штрафу у розмірі 20 % за пунктом 4.4. Договору є вартість обсягів електричної енергії, від відбору якого відмовився Покупець. З рішення суду першої інстанції ж випливає, що базою нарахування штрафу суд визначив саме обсяг неоплаченої електричної енергії, не встановивши при цьому, від якого обсягу електричної енергії Відповідач відмовився. Враховуючи вищенаведене, судом першої інстанції неправильно протлумачено та застосовано ч. 4 ст. 231 ГК України щодо визначення бази нарахування штрафної санкції, як обов`язкової умови для застосування такої штрафної санкції та наявності можливості для обрахування розміру такої санкції, з урахуванням умов Договору.
Ухвалою Центрального апеляційного господарського суду від 18.04.2023 відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю ЗАПОРІЗЬКИЙ ЕНЕРГЕТИЧНИЙ АЛЬЯНС на рішення господарського суду Запорізької області від 16.02.2023 у справі № 908/816/22.
Ухвалою Центрального апеляційного господарського суду від 27.04.2023 розгляд справи 908/816/22 призначено на 15.06.2023 о 11 год. 00 хв.
05.05.2023 до Центрального апеляційного господарського суду від позивача надійшов відзив на апеляційну скаргу, в якому останній просить скаргу залишити без задоволення, а оскаржуване рішення – без змін.
Від представників Публічного акціонерного товариства "Центренерго" та Товариства з обмеженою відповідальністю ЗАПОРІЗЬКИЙ ЕНЕРГЕТИЧНИЙ АЛЬЯНС надійшли клопотання про участь в судовому засіданні у справі № 908/816/22 в режимі відеоконференції поза межами приміщення суду з використанням власних технічних засобів.
Ухвалою Центрального апеляційного господарського суду від 14.06.2023 ухвалено судові засідання у справі №908/816/22, у тому числі, призначене на 15.06.2023 о 11:00 год. провести в режимі відеоконференції поза межами приміщення суду із забезпеченням її проведення для представників Публічного акціонерного товариства "Центренерго" та Товариства з обмеженою відповідальністю ЗАПОРІЗЬКИЙ ЕНЕРГЕТИЧНИЙ АЛЬЯНС з використанням власних технічних засобів в системі відеоконференцзв`язку "EasyCon" (https://vkz.court.gov.ua/).
В судове засідання 15.06.2023 з`явився представник позивача, надав суду свої пояснення щодо вимог апеляційної скарги. Представник відповідача у судове засідання не з`явився. Порадившись на місці колегія суддів оголосила перерву у судовому засіданні до 29.06.2023 о 09:30 год.
Ухвалою Центрального апеляційного господарського суду від 19.06.2023 повідомлено учасників справи про судове засідання у справі № 908/816/22, яке відбудеться 29.06.2023 о 09:30 год. 
26.06.2023 до Центрального апеляційного господарського суду від позивача надійшло клопотання про долучення судової практики Верховного Суду по аналогічним справам, яке прийнято судом до уваги.
В судовому засіданні 29.06.2023 приймав участь представник позивача (поза приміщення суду).Відповідач (апелянт), будучи повідомленим про місце, дату та час судового засідання, явку уповноваженого представника не забезпечив, про причини неявки суд не проінформував.
Разом з тим, апеляційний суд зауважує, що представником ТОВ ЗАПОРІЗЬКИЙ ЕНЕРГЕТИЧНИЙ АЛЬЯНС було подано клопотання про участь в судовому засіданні у справі № 908/816/22 в режимі відеоконференції поза межами приміщення суду з використанням власних технічних засобів і ухвалою Центрального апеляційного господарського суду від 14.06.2023 ухвалено, зокрема, судові засідання у справі №908/816/22, провести в режимі відеоконференції поза межами приміщення суду із забезпеченням її проведення для представника Товариства з обмеженою відповідальністю ЗАПОРІЗЬКИЙ ЕНЕРГЕТИЧНИЙ АЛЬЯНС з використанням власних технічних засобів в системі відеоконференцзв`язку "EasyCon" (https://vkz.court.gov.ua/).
29.06.2023 о 09:30 год була здійснена спроба зв`язатись із представником ТОВ ЗАПОРІЗЬКИЙ ЕНЕРГЕТИЧНИЙ АЛЬЯНС  та запросити його до відеоконференції, проте останній на зв`язок не вийшов, на підставі чого складено Акт «Щодо відсутності можливості проведення судового засідання в режимі відеоконференції».
У вказаному Акті від 29.06.2023 зафіксовано, що: «представник відповідача Вовк С.С. повідомила у телефонному режимі, що не в змозі вийти на зв`язок у судове засідання призначене на 29.06.2023 на 09:30 год. в приміщенні Центрального апеляційного господарського суду (зал судового засіданні №415а) в режимі відеоконференції поза межами приміщення суду з використанням власних технічних засобів в системі відеоконференцзв`язку «EasyCon» (https://vkz.court.gov.ua/).
Згідно із ч. 4 ст. 13 ГПК України кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних з вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. 
Колегія суддів зазначає, що відповідно до ч. 1 ст. 6 Конвенції кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.
У рішеннях від 28 жовтня 1998 у справі «Осман проти Сполученого королівства» та від 19 червня 2001 року у справі «Креуз проти Польщі» Європейський суд з прав людини роз`яснив, що реалізуючи пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод щодо доступності правосуддя, держави-учасниці цієї Конвенції вправі встановлювати правила судової процедури, в тому числі й процесуальні заборони й обмеження, зміст яких полягає в запобіганні безладного руху в судовому процесі.
У рішеннях Європейського суду з прав людини у справах "Ryabykh v.Russia" від 24.07.2003 року, "Svitlana Naumenko v. Ukraine" від 09.11.2014 року зазначено, що право на справедливий судовий розгляд, гарантоване частиною 1 статті 6 Конвенції, повинно тлумачитись у світлі Преамбули Конвенції, яка проголошує верховенство права спільною спадщиною Високих Договірних Сторін.
Обов`язок швидкого здійснення правосуддя покладається, в першу чергу, на відповідні державні судові органи. Розумність тривалості судового провадження оцінюється в залежності від обставин справи та з огляду на складність справи, поведінку сторін, предмет спору. Нездатність суду ефективно протидіяти недобросовісно створюваним учасниками справи перепонам для руху справи є порушенням частини першої статті 6 згаданої Конвенції (рішення ЄСПЛ від 08.11.2005 у справі "Смірнова проти України", рішення ЄСПЛ від 27.04.2000 у справі "Фрідлендер проти Франції").
«Розумність» строку визначається окремо для кожної справи. Для цього враховують її складність та обсяг, поведінку учасників судового процесу, час, необхідний для проведення відповідної експертизи (наприклад, рішення Суду у справі «G. B. проти Франції»), тощо. Отже, поняття «розумний строк» є оціночним, суб`єктивним фактором, що унеможливлює визначення конкретних строків судового розгляду справи, тому потребує нормативного встановлення.
Точкою відліку часу розгляду справи протягом розумного строку умовно можна вважати момент подання позовної заяви до суду.
Роль національних суддів полягає у швидкому та ефективному розгляді справ (&51 рішення Європейського суду з прав людини від 30.11.2006 у справі "Красношапка проти України").
Отже, при здійсненні правосуддя судом мають враховуватися не тільки процесуальні строки, визначені ГПК України, а й рішення ЄСПЛ, як джерела права, зокрема, в частині необхідності забезпечення судового розгляду впродовж розумного строку.
Відповідно до ч. 1 ст. 12-1 Закону України "Про правовий режим воєнного стану" в умовах правового режиму воєнного стану суди, органи та установи системи правосуддя діють виключно на підставі, в межах повноважень та в спосіб, визначені Конституцією України та законами України.
Згідно з ч. 2 ст. 12-1 Закону України "Про правовий режим воєнного стану" повноваження судів, органів та установ системи правосуддя, передбачені Конституцією України, в умовах правового режиму воєнного стану не можуть бути обмежені.
Відтак, органи судової влади здійснюють правосуддя, навіть в умовах воєнного стану.
Відповідно до ч. 3 ст. 2 ГПК України основними засадами (принципами) господарського судочинства є: 1) верховенство права; 2) рівність усіх учасників судового процесу перед законом і судом; 3) гласність і відкритість судового процесу та його повне фіксування технічними засобами; 4) змагальність сторін; 5) диспозитивність; 6) пропорційність; 7) обов`язковість судового рішення; 8) забезпечення права на апеляційний перегляд справи; 9) забезпечення права на касаційне оскарження судового рішення у визначених законом випадках; 10) розумність строків розгляду справи судом; 11) неприпустимість зловживання процесуальними правами; 12) відшкодування судових витрат сторони, на користь якої ухвалене судове рішення.
Згідно ч. 1 ст. 43 ГПК України учасники судового процесу та їх представники повинні добросовісно користуватися процесуальними правами; зловживання процесуальними правами не допускається.
Суд звертає увагу на висновки Європейського суду з прав людини, викладені у рішенні від 07.07.1989 у справі "Юніон Аліментаріа Сандерс С.А. проти Іспанії", відповідно до якого заявник зобов`язаний демонструвати готовність брати участь на всіх етапах розгляду, що стосуються безпосередньо його, утримуватися від використання прийомів, які пов`язані із зволіканням у розгляді справи, а також максимально використовувати всі засоби внутрішнього законодавства для прискорення процедури слухання.
Обов`язком заінтересованої сторони є прояв особливої старанності при захисті власних інтересів (рішення Європейського суду з прав людини від 04.10.2001 у справі "Тойшлер проти Германії" (Тeuschler v. Germany).
Таким чином, сторона повинна демонструвати зацікавленість у найшвидшому вирішенні її питання судом, брати участь на всіх етапах розгляду, що безпосередньо стосуються її, для чого має утримуватись від дій, що можуть безпідставно затягувати судовий процес, а також максимально використовувати всі засоби внутрішнього законодавства для прискорення процедури слухання. 
Велика Палата Верховного Суду в постанові від 28.10.2021 у справі № 11-250сап21 акцентувала увагу на тому, що ЄСПЛ неодноразово висловлював позицію, згідно з якою відкладення розгляду справи має бути з об`єктивних причин і не суперечити дотриманню розгляду справи у розумні строки. Так, у рішенні у справі «Цихановський проти України»  (Tsykhanovsky v. Ukraine) ЄСПЛ зазначив, що саме національні суди мають створювати умови для того, щоб судове провадження було швидким та ефективним. Зокрема, національні суди мають вирішувати, чи відкласти судове засідання за клопотанням сторін, а також чи вживати якісь дії щодо сторін, чия поведінка спричинила невиправдані затримки у провадженні. Суд нагадує, що він зазвичай визнає порушення пункту 1 статті 6 Конвенції у справах, які порушують питання, подібні до тих, що порушуються у цій справі. Аналогічну позицію висловлено у рішеннях ЄСПЛ «Смірнова проти України» (Smirnov v. Ukraine, Application N 36655/02), «Карнаушенко проти України» (Karnaushenko v. Ukraine, Application N 23853/02).
Як відзначив Верховний Суд у постановах від 12.03.2019 у справі № 910/12842/17, від 01.10.2020 у справі № 361/8331/18, від 07.07.2022 у справі № 918/539/16 відкладення розгляду справи є правом та прерогативою суду, основною умовою для якого є не відсутність у судовому засіданні представників сторін, а неможливість вирішення спору у відповідному судовому засіданні.
Таким чином, згідно усталеної судової практики та позиції ЄСПЛ відкладення розгляду справи можливе з об`єктивних причин, як-то неможливість вирішення спору у відповідному судовому засіданні чи недостатність матеріалів для розгляду справи та ухвалення законного і обґрунтованого рішення. 
Зважаючи на те, що в судовому засіданні 15.06.2023 представник позивача надав суду свої пояснення та було оголошено перерву до 29.06.2023, явка сторін обов`язковою не визнавалась, відтак, суд не вбачає наявність правових та фактичних підстав для відкладення розгляду справи та продовжує розгляд справи.
Пунктом 2 ч. 3 ст. 202 ГПК України визначено, що якщо учасник справи або його представник були належним чином повідомлені про судове засідання, суд розглядає справу за відсутності такого учасника справи у разі повторної неявки в судове засідання учасника справи (його представника) незалежно від причин неявки. 
Частиною 12 ст. 270 ГПК України передбачено, що неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.
Враховуючи положення ст. 7, 13, 14, 42-46 ГПК України, зокрема, щодо того, що учасники справи мають рівні права, якими вони повинні користуватися добросовісно, та несуть ризик настання тих чи інших наслідків, зумовлених невчиненням ними процесуальних дій, зважаючи на те, що суд не визнавав обов`язковою явку учасників справи, а в матеріалах справи містяться докази їх повідомлення про час та місце проведення судового засідання по розгляду апеляційної скарги, приймаючи до уваги необхідність дотримання розумних строків розгляду справи, обставини сприяння судом у наданні учасникам судового процесу достатнього часу для належної підготовки своєї позиції та викладення її в поданих процесуальних документах, про що свідчить поданий позивачем 05.05.2023 відзив на апеляційну скаргу, а також в забезпеченні участі в судових засіданнях, в тому числі в режимі відеоконференції, і цими правами вони розпоряджаються на власний розсуд, констатуючи достатність матеріалів для апеляційного перегляду справи, колегія суддів вважає можливим здійснити розгляд апеляційної скарги за наявними матеріалами та без участі представника відповідача.
Судом апеляційної інстанції було здійснено всі необхідні дії, що сприяли в реалізації сторонами принципу змагальності та диспозитивності.
Представник позивача просив суд, враховуючи доводи, наведені у відзиві, апеляційну скаргу залишити без задоволення, а оскаржуване рішення без змін.
Апеляційний господарський суд, заслухавши пояснення представника позивача, дослідивши наявні у справі докази, оцінивши повноту та об`єктивність встановлених обставин та висновки місцевого господарського суду, перевіривши правильність застосування норм матеріального та процесуального права, вважає, що апеляційну скаргу належить залишити без задоволення з наступних підстав. 
Як встановлено судом першої інстанції та підтверджується матеріалами справи, 14.04.2021 між Публічним акціонерним товариством Центренерго (Продавець) та Товариством з обмеженою відповідальністю Запорізький енергетичний альянс (Покупець) укладено Договір № 20/21-53-РДД купівлі-продажу електричної енергії на ринку двосторонніх договорів (Договір).
Пунктом 1.1 Договору, предметом договору є електрична енергія в обсягах та за ціною, що визначається за результатами аукціону з продажу електричної енергії за двосторонніми договорами на підставі відповідного аукціонного свідоцтва та на умовах, що визначені у цьому договорі.
Відповідно до п. 1.2 Договору, тип графіку продажу електричної енергії (Базове навантаження, Пікове навантаження, Позапікове навантаження) визначається у додатку №1 за результатами аукціону з продажу електричної енергії за двосторонніми договорами на підставі відповідного аукціонного свідоцтва.
Згідно з п. 2.1 Договору передбачено, що продавець зобов`язується відпустити електричну енергію в Об`єднану Енергосистему України, а Покупець зобов`язується відібрати електричну енергію з Об`єднаної Енергосистеми України згідно Графіку відпуску/відбору електричної енергії, визначеного у додатку № 1, згідно п. п. 23 п. 3 Порядку проведення електронних аукціонів з продажу електричної енергії за двосторонніми договорами затвердженим постановою КМУ від 05.06.2019 № 499. При терміні постачання, що перевищує 7 днів, в разі необхідності зменшення графіку відпуску/відбору електричної енергії не більше ніж 5% від загального обсягу відпуску/відбору електричної енергії визначеного у Додатку 1, Продавець та Покупець письмово, за 3 доби до дати початку відпуску/відбору електричної енергії, узгоджують зміни обсягів відпуску/відбору визначеного у Додатку 1. Підписане Продавцем та Покупцем письмове узгодження є Додатком до цього договору.
У разі виникнення технічної необхідності та/або прийняття Регулятором змін в Правила ринку в частині змін умов діяльності Продавця на ринках електричної енергії, Продавець має право в односторонньому порядку, письмово попередивши Покупця не менше ніж за 3 доби до дати початку відпуску/відбору електричної енергії, знизити обсяг відпуску/відбору електричної енергії до 50% від загального обсягу відпуску/відбору електроенергії визначеного у додатку 1.
Згідно з п. 2.4 Договору, Продавець та Покупець зобов`язується своєчасно у відповідності до Правил ринку здійснити реєстрацію узгоджених, з урахуванням п. 2.1 обсягів електричної енергії на електронній платформі Оператора системи передачі, згідно з графіком у Додатку № 1.
Згідно з п. 3.1 Договору, ціна на електричну енергію, яка підлягає продажу, та загальна вартість Договору визначаються у додатку №1 за результатами аукціону з продажу електричної енергії за двосторонніми договорами на підставі відповідного аукціонного свідоцтва.
Відповідно до п. 3.2 Договору, оплата за електричну енергію проводиться Покупцем грошовими коштами у національній валюті України на розрахунковий рахунок Продавця, зазначений у Розділі 10 цього Договору шляхом перерахування грошових коштів не пізніше ніж за 2 (два) банківських дні до початку Періоду відпуску/відбору у розмірі не меншому, ніж вартість електричної енергії, що підлягає відпуску/відбору в цілому за такий етап.
Пунктом 3.3 Договору визначено, що період відпуску/відбору складається з таких етапів:
-1 етап: 1-5 число місяця (травень) відпуску/відбору; -2 етап: 6-10 число місяця (травень) відпуску/відбору; -3 етап: 11-15 число місяця (травень) відпуску/відбору; -4 етап: 16-20 число місяця (травень) відпуску/відбору; -5 етап: 21-25 число місяця (травень) відпуску/відбору; -6 етап: 26-30 число місяця (травень) відпуску/відбору; -7 етап: 1-5 число місяця (червень) відпуску/відбору; -8 етап: 6-10 число місяця (червень) відпуску/відбору; -9 етап: 11-15 число місяця (червень) відпуску/відбору; -10 етап: 16-20 число місяця (червень) відпуску/відбору; -11 етап: 21-25 число місяця (червень) відпуску/відбору;  -12 етап: 26-30 число місяця (червень) відпуску/відбору; -13 етап: 1-5 число місяця (липень) відпуску/відбору; -14 етап: 6-10 число місяця (липень) відпуску/відбору; -15 етап: 11-15 число місяця (липень) відпуску/відбору; -16 етап: 16-20 число місяця (липень) відпуску /від бору; -17 етап: 21-25 число місяця (липень) відпуску/відбору; -18 етап: 26-31 число місяця (липень) відпуску/відбору; -19 етап: 1-5 число місяця (серпень) відпуску/відбору; -20 етап: 6-10 число місяця (серпень) відпуску/відбору; -21 етап: 11-15 число місяця (серпень) відпуску/відбору; -22 етап: 16-20 число місяця (серпень) відпуску/відбору; -23 етап: 21-25 число місяця (серпень) відпуску/відбору; -24 етап: 26-31 число місяця (серпень) відпуску/відбору; -25 етап: 1-5 число місяця (вересень) відпуску/відбору; -26 етап: 6-10число місяця (вересень) відпуску/відбору; -27 етап: 11-15 число місяця (вересень) відпуску/відбору; -28 етап: 16-20 число місяця (вересень) відпуску/відбору; -29 етап: 21-25 число місяця (вересень) відпуску/відбору; -30 етап: 26-30 число місяця (вересень) відпуску/відбору.
Згідно з п. 3.5 Договору, у випадку не оплати Покупцем електричної енергії або часткової оплати у строки, визначені цим договором, Продавець має право в односторонньому порядку призупинити виконання своїх зобов`язань в частині відпуску електричної енергії або відпустити обсяг електричної енергії, що відповідає сумі здійсненої оплати.
Датою оплати Покупцем електричної енергії є дата зарахування грошових коштів на розрахунковий рахунок Продавця (п. 3.6 Договору).
Згідно з аукціонним свідоцтвом № 03-ЕР-140421-1100-2-1 виданим Товарною біржою Українська енергетична біржа та додатком № 1 до договору, обсяг електричної енергії становить - 29376 МВт.*год, ціна за 1 МВт.*год (з акцизним податком та без ПДВ) становить - 1327 грн., загальна вартість без ПДВ становить 38  981 952 грн, крім того ПДВ -  7  796 390 грн. 40 коп., а разом – 46  778 342 грн. 40 коп.
За таких обставин, обґрунтований розрахунок погодинного щодобового відпуску/відбору електричної енергії на підставі договору є таким:
29376 МВт.*год : 24 год : 153 доби = 8 МВт*год (де: 29376 МВт*год - первісний обсяг електричної енергії передбачений договором, 24 год - кількість годин протягом одної кожної доби, 153 доби - кількість діб за період відпуску/відбору електроенергії за договором з 01.05.2021 по 30.09.2021, 8 МВт*год - щогодинний обсяг електроенергії протягом кожної доби за договором).
В порушення умов договору, відповідач не здійснив оплати та відмовився від відбору зазначеного у додатку № 1 обсягу електричної енергії, зокрема за період: з 02.06.2021 по 30.09.2021, що підтверджується даними на електронній платформі Системи управління ринком Маrket management system (Платформа ММS НЕК Укренерго, як адміністратор комерційного обліку електричної енергії та оператора системи передачі).
Обґрунтований розрахунок обсягу електричної енергії від відбору якого відмовився відповідач в період з 02.06.2021 по 30.09.2021 за один день є таким:
8 МВт*год х 24 год = 192 МВт*год (де: 8 МВт*год - погодинний щодобовий відпуск/відбір електроенергії визначений умовами договору, 24 год - кількість годин протягом одної доби, 192 МВт*год - обсяг електроенергії від оплати та відбору якої відмовився Покупець за один день.
Обґрунтований розрахунок вартості невідібраної Покупцем електроенергії за 1 (одну) добу є таким:
192 МВт*год х 1 327,00 грн = 254 784 грн без ПДВ (де: 1 327 грн - ціна 1МВт*год на підставі Договору, 254 784 грн - вартість 192 МВт*год).
14.09.2021 позивачем на адресу відповідача направлена претензія № 1/53/2021 з вимогою сплатити штраф за відмову від електричної енергії у період з 02.06.2021 по 31.08.2021.
Листом № 01/21/1020-13 від 20.10.2021 відповідач повідомив позивача, що претензія є необґрунтованою та не підлягає задоволенню.
Невиконання відповідачем взятих на себе зобов`язань за договором стало підставою звернення позивача до суду з вимогою про стягнення з відповідача 20% штрафу за невідібрану електричну енергію в розмірі 6  165 772 грн. 80 коп. в примусовому порядку.
Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції дійшов висновку, що починаючи з 13 етапу відпуску/відбору електроенергії, а саме з 02.06.2021, мало місце порушення відповідачем зобов`язань за договором у вигляді відмови від відбору обсягів електричної енергії. При цьому, судом зазначено, що відповідачем не заперечується факт порушення ним п. 3.2 договору, а матеріали справи не містять доказів на підтвердження обставини здійснення відповідачем оплати вартості зазначеного у додатку №1 до договору обсягу електричної енергії за період з 02.06.2021 по 30.09.2021. Вказане відповідно до положень п. 4.4 договору є підставою для застосування відповідальності у вигляді штрафу в розмірі 20% вартості відповідного обсягу електричної енергії, оскільки, відповідачем не надано доказів на підтвердження належного виконання умов договору або доказів на підтвердження наявності підстав для звільнення від відповідальності за неналежне виконання умов договору. Перевіривши наданий ПАТ «Центренерго» розрахунок 20 % штрафу, суд встановив, що заявлена до стягнення сума вказаних нарахувань є правильною та стягнув її в повному обсязі.
Надаючи оцінку спірним правовідносинам, оскаржуваному судовому рішенню та доводам апеляційної скарги, апеляційний суд зазначає наступне.
За змістом пункту першого частини другої статті 11 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) підставами виникнення цивільних прав та обов`язків є, зокрема, договори та інші правочини.
Частинами 1, 3 та 5 ст. 626 ЦК України передбачено, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Договір є двостороннім, якщо правами та обов`язками наділені обидві сторони договору. Договір є відплатним, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає із суті договору. 
Відповідно до ст. 655 ЦК України, за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов`язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов`язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.
З огляду на наявний в матеріалах справи договір, та обставини справи, між позивачем та відповідачем виникли правовідносини з купівлі-продажу електричної енергії.
Згідно зі ст. 714 ЦК України за договором постачання енергетичними та іншими ресурсами через приєднану мережу одна сторона (постачальник) зобов`язується надавати другій стороні (споживачеві, абонентові) енергетичні та інші ресурси, передбачені договором, а споживач (абонент) зобов`язується оплачувати вартість прийнятих ресурсів та дотримуватись передбаченого договором режиму її використання, а також забезпечити безпечну експлуатацію енергетичного та іншого обладнання. До договору постачання енергетичними та іншими ресурсами через приєднану мережу застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, положення про договір поставки, якщо інше не встановлено законом або не випливає із суті відносин сторін. Законом можуть бути передбачені особливості укладення та виконання договору постачання енергетичними та іншими ресурсами.
У відповідності до ч.ч. 1 та 2 ст. 275 Господарського кодексу України  за договором енергопостачання підприємство (енергопостачальник) відпускає електричну енергію, пару, гарячу і перегріту воду споживачеві (абоненту), який зобов`язаний оплатити прийняту енергію та дотримуватися передбаченого договором режиму її використання, а також забезпечити безпечну експлуатацію енергетичного обладнання, що ним використовується. Відпуск енергії без оформлення договору енергопостачання не допускається.
Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 4 Закону України "Про ринок електричної енергії"  учасники ринку електричної енергії провадять свою діяльність на ринку електричної енергії на договірних засадах. Для забезпечення функціонування ринку електричної енергії укладається, зокрема, двосторонній договір купівлі-продажу електричної енергії (двосторонній договір).
Двосторонній договір - договір купівлі-продажу електричної енергії, укладений між двома учасниками ринку поза організованими сегментами ринку, крім договору постачання електричної енергії споживачу (п. 17 ч. 1 ст. 1 вказаного закону).
Згідно з ч. 1 ст. 66 Закону України "Про ринок електричної енергії" купівлю-продаж електричної енергії за двосторонніми договорами здійснюють виробники, електропостачальники, оператор системи передачі, оператори систем розподілу, трейдери, гарантований покупець та споживачі.
За приписами ч. ч. 3 та 4 ст. 66 Закону України "Про ринок електричної енергії" відповідний двосторонній договір має встановлювати: 1) предмет договору; 2) ціну електричної енергії та/або порядок її розрахунку (формування); 3) обсяг електричної енергії та графіки погодинного обсягу купівлі-продажу електричної енергії; 4) строки та порядок постачання електричної енергії; 5) порядок повідомлення про договірні обсяги купівлі-продажу електричної енергії за укладеним двостороннім договором; 6) порядок та форму розрахунків; 7) строки та порядок оформлення актів приймання-передачі обсягів купівлі-продажу електричної енергії; 8) права, обов`язки та відповідальність сторін; 9) строк дії договору.
Сторони двостороннього договору відповідно до правил ринку інформують про договірні обсяги купівлі-продажу електричної енергії за укладеним договором. Таке повідомлення є підставою для внесення зазначених обсягів до добових графіків електричної енергії відповідних учасників ринку відповідно до правил ринку.
Відповідно до п.п. 2.2.5 - 2.2.7 Правил ринку, затверджених постановою Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг №307 від 14.03.2018 (далі - Правила ринку) учасник ринку, який продає електричну енергію, та учасник ринку, який купує електричну енергію, повинні подати повідомлення про реєстрацію двостороннього договору із зазначенням обсягів електричної енергії, що рівні між собою. Учасники ринку можуть відкликати або змінювати свої зареєстровані двосторонні договори до закриття воріт реєстрації двостороннього договору.
Учасник ринку, який продає електричну енергію, та учасник ринку, який купує електричну енергію, які подали повідомлення для реєстрації обсягів купівлі-продажу електричної енергії на двосторонній основі, що рівні між собою, отримують від оператора системи передачі автоматичне повідомлення на електронній платформі про те, що зареєстрований двосторонній договір є дійсним.
Учасники ринку, які подали повідомлення для реєстрації неоднакових обсягів електричної енергії, отримують від оператора системи передачі автоматичне повідомлення на електронній платформі про те, що надані повідомлення про реєстрацію є недійсними із зазначенням причини відхилення. Після повідомлення учасників ринку реєстрація неоднакових обсягів відміняється.
Як слідує з матеріалів справи, в порушення умов договору, відповідач не здійснив оплати та відмовився від відбору зазначеного у додатку № 1 обсягу електричної енергії, зокрема за період: з 02.06.2021 по 30.09.2021, що підтверджується даними на електронній платформі Системи управління ринком Маrket management system (Платформа ММS НЕК Укренерго, як адміністратор комерційного обліку електричної енергії та оператора системи передачі).
Статтями 525 та 526 ЦК України передбачено, що одностороння відмова вiд зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Зобов`язання має виконуватися належним чином вiдповiдно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства.
Відповідно до ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).
Частиною 1 статті 612 ЦК України зазначено, що боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.
Статтею 611 Цивільного кодексу України передбачено, що у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема сплата неустойки.
Відповідно до ч. 1 ст. 216 ГК України, учасники господарських відносин несуть господарсько-правову відповідальність за правопорушення у сфері господарювання шляхом застосування до правопорушників господарських санкцій на підставах і в порядку, передбаченому у Господарському кодексі України, іншими законами та договором.
Згідно ст. 230 ГК України штрафними санкціями у цьому Кодексі визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов`язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов`язання. Суб`єктами права застосування штрафних санкцій є учасники відносин у сфері господарювання, зазначені у статті 2 цього Кодексу.
Відповідно до ст. ст. 546, 548 ЦК України, виконання зобов`язання може забезпечуватися у відповідності до закону або умов договору, зокрема, неустойкою, яку боржник повинен сплатити у разі порушення зобов`язання.
Відповідно до ч.ч. 1, 3 ст. 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання.
Згідно з ч.ч. 1, 2 ст. 551 ЦК України предметом неустойки може бути грошова сума, рухоме і нерухоме майно. Якщо предметом неустойки є грошова сума, її розмір встановлюється договором або актом цивільного законодавства.
Відповідно до ч. 4 ст. 231 ГК України у разі якщо розмір штрафних санкцій законом не визначено, санкції застосовуються в розмірі, передбаченому договором. При цьому розмір санкцій може бути встановлено договором у відсотковому відношенні до суми невиконаної частини зобов`язання або у певній, визначеній грошовій сумі, або у відсотковому відношенні до суми зобов`язання незалежно від ступеня його виконання, або у кратному розмірі до вартості товарів (робіт, послуг).
Сторонами в Договорі погоджено, що у випадку повної або часткової відмови покупця від відбору зазначеного у додатку № 1 обсягу електричної енергії (що може проявлятися як в активних діях або бездіяльності покупця) на відповідний період та (або) у разі порушення пункту 3.2 цього договору (внаслідок чого продавець припиняє відпуск або зменшує його обсяги згідно пункту 3.5 цього Договору), покупець зобов`язаний сплатити продавцю штраф у розмірі 20% (двадцять відсотків) вартості такого обсягу електричної енергії, від відбору якого відмовився покупець (п. 4.4 Договору).
Обґрунтований розрахунок обсягу електричної енергії від відбору якого відмовився відповідач в період з 02.06.2021 по 30.09.2021 за один день є таким:
8 МВт*год х 24 год = 192 МВт*год (де: 8 МВт*год - погодинний щодобовий відпуск/відбір електроенергії визначений умовами договору, 24 год - кількість годин протягом одної доби, 192 МВт*год - обсяг електроенергії від оплати та відбору якої відмовився Покупець за один день.
Обґрунтований розрахунок вартості невідібраної Покупцем електроенергії за 1 (одну) добу є таким:
192 МВт*год х 1 327,00 грн = 254 784 грн без ПДВ (де: 1 327 грн - ціна 1МВт*год на підставі Договору, 254 784 грн - вартість 192 МВт*год).
Загальна сума нарахованих позивачем 20% штрафу за невідібрану електричну енергію складає 6  165 772 грн. 80 коп., а тому останній і пред`явив до відповідача вимогу сплатити штраф за відмову від електричної енергії у період з 02.06.2021 по 31.08.2021.
Судом також встановлено, що Листом № 29/1577 від 01.06.2021 ПАТ «Центренерго» повідомило ТОВ Запорізький енергетичний альянс про наявність заборгованості за договором № 20/21-76-РДД від 27.04.2021 з вимогою терміново її погасити, в іншому випадку керуючись п. 3.5. договору позивач буде змушений припинити постачання електричної енергії з 02.06.2021.
У зв`язку з порушенням умов договору в частині оплати за відпуск електроенергії, листом № 29/1767 від 18.06.2021 ПАТ «Центренерго» повідомило ТОВ Запорізький енергетичний альянс про призупинення з 02.06.2021 виконання своїх зобов`язань в частині відпуску електричної енергії за договором № 20/21-76-РДД від 27.04.2021. Також, вказаним листом позивач просив надати пояснення щодо виконання відповідачем своїх зобов`язань за договором та повідомив про наявність підстав щодо нарахування штрафу у відповідності до п. 4.4. договору.
ПАТ «Центренерго» в порядку визначеному пунктом 3.5. договору, призупинив в односторонньому порядку відпуску електричної енергії, - 02.06.2021, оскільки ТОВ Запорізький енергетичний альянс не було здійснено повноту розрахунків за 1 етап відпуску/відбору електричної енергії.
Проте, починаючи із 03.06.2021, вже мала місце відмова ТОВ Запорізький енергетичний альянс від відбору електричної енергії, шляхом первісної реєстрації обсягів електричної енергії з показником 0 МВт*год на електронній платформі Системи управління ринком Mancet management system, до реєстрації обсягів електричної енергії зі сторони ПАТ «Центренерго».
Так, 05.06.2021, 06.06.2021, 07.06.2021, 08.06.2021, 09.06.2021, 10.06.2021 за версію 1 ТОВ Запорізький енергетичний альянс першим реєструвалися обсяги за годину PEAK, МВт та обсяги за годину OFFPEAK, МВт на ці доби з показниками - 0 МВт*год та 0 МВт*год. що позбавляло можливості ПАТ «Центренерго» реєструвати відміні обсяги від вже зареєстрованих ТОВ Запорізький енергетичний альянс на платформі MMS обсягів електричної енергії.
Аналогічні дії ТОВ Запорізький енергетичний альянс по реєстрації обсягів електричної енергії мали місце у місяці липні 2021 року та місяці серпні 2021 року на протязі 31 календарного дня у цих місяцях, що підтверджує фактичну відмову від відбору обсягів електричної енергії ТОВ Запорізький енергетичний альянс, за що пунктом 4.4. Договору передбачена відповідальність у вигляді штрафу 20 %.
Таким чином, починаючи з 1 етапу відпуску/відбору електроенергії, а саме з 02.06.2021, мало місце порушення відповідачем зобов`язань за договором, яке виразилося у відмові від відбору обсягів електричної енергії шляхом реєстрації "обсягу за годину РЕАК МВт" та "обсягу за годину ОРРРЕАК МВт" з показниками 0 МВт*год.
При цьому відповідачем не спростовано також факт порушення ним п. 3.2 договору, а матеріали справи не містять доказів на підтвердження обставини здійснення відповідачем оплати вартості зазначеного у додатку №1 обсягу електричної енергії за період з 02.06.2021 по 31.08.2021. 
З урахуванням викладеного, у позивача виникло право, передбачене вказаним положенням договору, на застосування оперативно-господарської санкції у вигляді призупинення виконання своїх зобов`язань в частині відпуску електричної енергії або відпуску обсягу електричної енергії, що відповідає сумі здійсненої оплати.
Разом з цим, призупинення виконання продавцем своїх зобов`язань на підставі п. 3.5 договору не звільняє покупця від виконання своїх зобов`язань за договором та відповідальності за порушення таких зобов`язань.
Зазначеним спростовуються доводи відповідача з приводу того, що невиконання умов договору з його боку було зумовлено діями позивача, а тому підстави для притягнення відповідача до відповідальності відсутні.
Матеріалами справи підтверджується, що ТОВ Запорізький енергетичний альянс не здійснило оплату електричної енергії в повному обсязі згідно з умовами договору у зв`язку із чим, ПАТ «Центренерго» призупинило постачання електричної енергії та нарахувало штраф.
З огляду на вищезазначене, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що на користь позивача належить стягнути з відповідача штраф в розмірі 6  165 772 грн. 80 коп., у зв`язку з невиконанням відповідачем зобов`язань щодо оплати електроенергії та відбору визначених договором обсягів електроенергії.
Доводи апелянта про те, що порушення п. 3.2. Договору не є відмовою Покупця від відбору зазначеного у Додатку №1 обсягу електричної енергії, є необґрунтованими, оскільки порушення порядку оплати електричної енергії також є відмовою від відбору обсягів електричної енергії, і самостійною підставою для нарахування штрафу.
В свою чергу, відповідач помилково вважає підставою для відповідальності за п. 4.4 договору виключно відмову покупця від відбору договірних обсягів електричної енергії, оскільки така відповідальність наступає також і у випадку призупинення відпуску електричної енергії продавцем через її неоплату покупцем.
Твердження скаржника про те, що умовами договору не визначена база нарахування штрафу за порушення договору, є безпідставними, оскільки базою нарахування штрафу є вартість такого обсягу електричної енергії, від відбору якого відмовився покупець, тобто, у даному спорі, договірного обсягу відпуску.
Посилання апелянта на те, що позивачем не надано доказів на підтвердження того, що протягом всього періоду, за який нараховується штраф, саме відповідачем першим не реєструвалися обсяги електричної енергії, а тому є не підтвердженою аргументація ПАТ "Центренерго", що відповідач відмовився від обсягів електричної енергії, зокрема, у червні 2021 року, колегією суддів відхиляються, оскільки Правила ринку не визначають черговість реєстрації учасниками ринку обсягів купівлі-продажу електричної енергії, в той же час, обов`язковою є умова зазначення обсягів електричної енергії, що рівні між собою.
Також є необґрунтованими аргументи відповідача, що неоплата договірного обсягу електричної енергії не є відмовою Покупця від відбору такого обсягу, відповідно, неоплачений обсяг електричної енергії не є автоматично таким, від відбору якого відмовився Покупець, є неспроможними, оскільки за умовами договору відбір здійснюється за умови реєстрації обсягів та їх авансової оплати, а тому відмовою від відбору є одна з таких дій або бездіяльності покупця: 
- порушення процедури реєстрації покупцем відповідно до Правил ринку узгоджених обсягів електричної енергії на електронній платформі Оператора системи передачі відповідно до графіку, чи їх не реєстрація;
- відсутність авансової оплати електроенергії.
При цьому право продавця припинити відпуск або зменшити обсяги відпуску за відсутності оплати є його мірою поведінки, і така міра поведінки не встановлює міру відповідальності для покупця як самостійної санкції. 
Поміж іншого, апеляційним судом враховано, що в провадженні Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду, перебувала на розгляді господарська справа № 910/4272/22 за позовом ПАТ «Центренерго» до ТОВ «ЗАХІД ЕНЕРГО ЗБУТ» про стягнення штрафної санкції, передбаченої п. 4.4. договору, аналогічно п. 4.4. Договору у справі № 908/816/22.
Ухвалою Верховного Суду у складі касаційного господарського суду від 19.06.2023 у справі № 910/4272/22 відмовив у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю «ЗАХІД ЕНЕРГО ЗБУТ» на постанову Північного апеляційного господарського суду від 21.03.2023 та рішення Господарського суду міста Києва від 14.12.2022 у справі № 910/4272/22.
В обґрунтування прийнятого судового рішення Верховний Суд у складі Касаційного господарського суду в мотивувальній частині ухвали від 19.06.2023 по справі № 910/4272/22, серед іншого, зазначив про таке:
« 13. В обґрунтування скаржник посилається на те, що суди попередніх інстанцій неправильно застосували норму частини четвертої статті 231 ГК України, оскільки не з`ясували ключову обставину, необхідну для задоволення позовних вимог, а саме базу нарахування штрафної санкції - суму обсягу електричної енергії, від відбору якого ніби відмовився відповідач, і відсутній висновок Верховного Суду у подібних правовідносинах щодо питання застосування зазначеної норми стосовно можливості застосування у договорі за згодою сторін певного порядку визначення розміру штрафних санкцій залежно від виду зобов`язання грошове чи негрошове.
14. Верховний Суд вивчив касаційну скаргу та зауважує, що існує сформована практика суду касаційної інстанції щодо застосування норми частини четвертої статті 231 ГК України у подібних правовідносинах стосовно порушеного скаржником питання, а саме у постановах Верховного Суду від 17.09.2020 у справі № 922/3548/19, від 23.04.2019 у справі № 904/3565/18, від 25.06.2018 у справі № 912/2483/17, від 29.05.2018 у справі № 910/23003/16, від 19.09.2019 у справі № 904/5770/18, від 04.05.2023 у справі № 910/21298/21, у яких розглядались, зокрема, вимоги про стягнення пені, штрафу за порушення виконання негрошового зобов`язання, розмір яких установлений умовами договору.
15. Зокрема, Верховний Суд зазначив, що застосування до боржника, який порушив господарське зобов`язання, штрафних санкцій у вигляді пені або штрафу, передбачених частиною четвертою статті 231 ГК України, є можливим, оскільки суб`єкти господарських відносин при укладенні договору наділені законодавцем правом забезпечити виконання господарських зобов`язань встановленням договірної санкції за невиконання або неналежне виконання таких зобов`язань і пеня застосовується за порушення будь-яких господарських зобов`язань, а не тільки за невиконання грошового зобов`язання.
16. Отже, Верховний Суд уже викладав висновки щодо застосування зазначеної у касаційній скарзі норми права у подібних правовідносинах, а суд апеляційної інстанції переглянув судове рішення у цій справі відповідно до цих висновків, і підстави для відступлення від зазначеного висновку в межах цієї справи відсутні.».
Близький за змістом висновок наведений в ухвалі Верховного Суду у складі касаційного господарського суду від 24.05.2023 по справі № 910/4276/22, якою закрито касаційне провадження за касаційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю «ЗАХІД ЕНЕРГО ЗБУТ» на постанову Північного апеляційного господарського суду від 07.03.2023 та рішення Господарського суду міста Києва від 29.11.2022 у справі №910/4276/22.
З огляду на подібність правовідносин у справах №№ 910/4276/22, 910/4272/22 та №908/816/22 за суб`єктним складом учасників, предметом та підставами позову, а також нормативно-правовим регулюванням, при вирішенні даного спору судом враховуються  правові позиції Верховного Суду у справах №№ 904/5770/18, 922/3548/19, 922/2220/19, 904/3565/18, 912/2483/17, 910/23003/16 та 910/21298/21.
Враховуючи у даному випадку сукупність встановлених обставин, підтверджених відповідними доказами, з огляду на положення ст.ст. 74-80, 86 ГПК України та норми законодавства, які застосовуються у спірних правовідносинах, колегія суддів погоджується з висновком місцевого господарського суду про наявність правових підстав для задоволення позовних вимог.
Розглядаючи спір, який виник між сторонами у справі, суд першої інстанції правильно визначився із характером спірних правовідносин, та нормами матеріального права, які підлягають застосуванню, повно та всебічно дослідив наявні у справі докази і обставини, надав їх належну правову оцінку. 
Порушень або неправильного застосування судом норм матеріального та процесуального права, яке призвело або могло призвести до неправильного вирішення справи, апеляційним судом під час перегляду справи в апеляційному порядку не встановлено.
З огляду на все вищевикладене, колегія суддів апеляційної інстанції дійшла висновку, що доводи скаржника, наведені ним в апеляційній скарзі, свого підтвердження не знайшли, не спростовують мотивів та висновків господарського суду першої інстанції, викладених в оскаржуваному рішенні, у зв`язку з чим, відхиляються судом апеляційної інстанції, а тому відсутні підстави для зміни чи скасування рішення Господарського суду Запорізької області від 16.02.2023 у справі № 908/816/22.
Судові витрати зі сплати судового збору за подання апеляційної скарги відповідно до ст. 129 ГПК України покладаються на скаржника.
Керуючись ст.ст. 129, 236, 269, 275, 276, 282 Господарського процесуального кодексу України, апеляційний господарський суд

ПОСТАНОВИВ:
Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю “ЗАПОРІЗЬКИЙ ЕНЕРГЕТИЧНИЙ АЛЬЯНС” на рішення Господарського суду Запорізької області від 16.02.2023 у справі № 908/816/22 залишити без задоволення.
Рішення Господарського суду Запорізької області від 16.02.2023 у справі №908/816/22 залишити без змін.
Судові витрати зі сплати судового збору за подання апеляційної скарги покласти на Товариство з обмеженою відповідальністю “ЗАПОРІЗЬКИЙ ЕНЕРГЕТИЧНИЙ АЛЬЯНС”.
Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, порядок і строки оскарження визначені ст.ст. 286-289 Господарського процесуального кодексу України.

Повний текст постанови підписано 11.07.2023

овний текст постанови підписано П
Головуючий суддя                                                                      В.Ф. Мороз

Суддя                                                                                           А.Є. Чередко 

Суддя                                                                                           Л.А. Коваль