Справа № 308/8002/21

ПОСТАНОВА
 
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

 

09.08.2023                 м. Ужгород
       Суддя Закарпатського апеляційного суду Бисага Т.Ю., розглянувши у відкритому судовому засіданні справу про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , мешканця АДРЕСА_1 , за ч.1 ст. 130 КУпАП за його апеляційною скаргою на постанову судді Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 10 вересня 2021 року,
                                        В С Т А Н О В И В:
       Постановою судді Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 10 вересня 2021 року притягнуто ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.130 КУпАП з накладенням адміністративного стягнення у вигляді штрафу в розмірі 17 000 (сімнадцять тисяч) гривень з позбавленням права керувати транспортними засобами строком на один рік.
       Стягнуто з ОСОБА_1 на користь держави 454 гривні судового збору.
       Відповідно до постанови, - 21.06.2021 о 12 год. 45 хв. ОСОБА_1 в м. Ужгород по вул. Анкудінова керував транспортним засобом - скутером «В09 OMACS» б/н з явними ознаками алкогольного сп`яніння (різкий запах алкоголю з порожнини рота, не стійка хода, тремтіння рук). Від проходження огляду на стан сп`яніння, відмовився за наявної включеної боді-камери, чим порушив п.2.5 ПДР України.
       Не погоджуючись з даною постановою, ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій зазначає, що оскаржувана постанова суду винесена з грубим порушенням норм процесуального права та невірно застосовано матеріальні норми, що потягло за собою однобічне та не повне з`ясування судом усіх фактичних обставин справи, у зв`язку з чим оскаржувана постанова суду підлягає скасуванню та закриттю провадження у справі у зв`язку з відсутністю у його діях складу адміністративного правопорушення. Зазначає, що в матеріалах справи наявний протокол проходження ним огляду на стан сп`яніння № 642 від 21.06.2021 року, яким підтверджується, що він не хотів уникати огляду, а хотів лише його пройти згідно чинного законодавства, а у присутності поліцейських цього зробити не вдавалось, оскільки вони поводили себе дуже грубо та провокативно. 
В судове засідання  ОСОБА_1  та його представник адвокат Рокітянський В.В. не з`явилися, будучи належним чином повідомлені про розгляд справи.
Апеляційний суд бере до уваги те, що судовий розгляд справи неодноразово відкладався. При цьому, звертає увагу на те, що неявка особи, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1  та його представника - адвоката Рокітянського В.В., відповідно до вимог ст. 294 КУпАП, не перешкоджає розгляду справи.
У цьому контексті, суд апеляційної інстанції враховує практику Європейського Суду з прав людини у рішенні «Пономарьов проти України» (справа №3236/03 від 03.04.2008), у якому зазначено, що сторони в розумні інтервали часу мають вживати заходів, щоб дізнатися про стан судового провадження. Отже, будь-яких підстав, що унеможливлюють проведення судового розгляду за відсутності правопорушника чи його представника, апеляційний суд не вбачає.
       Дослідивши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, апеляційний суд вважає, що така не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Апеляційний суд переглядає справу в межах апеляційної скарги згідно з положеннями ст. 294 КУпАП.
Відповідно до вимог ст. 245 КУпАП, завданнями провадження в справах про адміністративне правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності із законом.
       Ці вимоги закону, всупереч доводів апеляційної скарги, судом першої інстанції при розгляді справи щодо ОСОБА_1 належним чином дотримані.
Відповідно до п. 2.9 «а» Правил дорожнього руху України, водієві забороняється керувати транспортним засобом у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.
Як вбачається з матеріалів справи та досліджених доказів, апеляційним судом встановлено, що 21 червня 2021 року о 12 год. 45 хв. ОСОБА_1 в м. Ужгород по вул. Анкудінова керував транспортним засобом - скутером «В09 OMACS» б/н з явними ознаками алкогольного сп`яніння (різкий запах алкоголю з порожнини рота, нестійка хода, тремтіння рук). Від проходження медичного огляду у встановленому законом порядку, категорично відмовився, чим порушив п.2.5 ПДР України.
Отже, сам факт відмови від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння утворює склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП України.
Підстави, умови та порядок проведення огляду на стан наркотичного та алкогольного сп`яніння визначені ст. 66 КУпАП, п.2.5 ПДР України та Інструкцією про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої наказом МВС України та МОЗ України 09.11.2015 № 1452/735 (в подальшому Інструкція).
Тому не заслуговують на увагу доводи ОСОБА_1 про те, що у той же день, він з власної ініціативи особисто звернувся в медичний заклад, де було проведено медичний огляд і надано Протокол медичного освідчення для встановлення факту вживання алкоголю та стану сп`яніння №642 від 21.06.2021 про те, що у нього ознак сп`яніння не виявлено, оскільки вищевказаною Інструкцією чітко визначено порядок і строки проведення відповідного огляду. Так, пунктом 9 розділу ІІ вказаної Інструкції визначено, що з метою забезпечення достовірності результатів огляду водіїв транспортних засобів, які мають бути оглянуті в закладах охорони здоров`я, поліцейський забезпечує доставку цих осіб до найближчого закладу охорони здоров`я. З наведеного слідує, що доставка особи для проходження огляду здійснюється поліцейським, а не самостійно особою. Крім того, факт відмови водія від проходження зазначеного огляду містить окремий склад адміністративного правопорушення.
Апеляційний суд критично оцінює доводи ОСОБА_1 про те, що він не хотів уникати огляду, а хотів лише його пройти згідно чинного законодавства, а у присутності поліцейських цього зробити не вдавалось, так як вони поводили себе дуже грубо та провокативно, оскільки, матеріали справи про адміністративне правопорушення не містять жодних даних щодо протиправності дій працівників поліції, й оскарження таких дій та його результатів ОСОБА_1 та його захисником Рокітянським В.В
Жодних заяв або клопотань, або інших пояснень ОСОБА_1 з приводу незаконних дій працівників поліції матеріали провадження не містять, а незгода з діями працівників поліції була висловлена ними лише під час розгляду справи в суді, що можна розцінювати, як спосіб захисту останнього.

Разом з тим, ні ОСОБА_1 , ні його захисником Рокітянським В.В. не надано жодних відомостей щодо звернення із заявою до відповідних органів з метою ініціювання проведення службової перевірки з приводу незаконності дій працівників поліції, а тому доводи апеляційної скарги в цій частині апеляційний суд відхиляє.

Не зважаючи на невизнання ОСОБА_1 своєї вини у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, його винуватість у вчиненні вказаного правопорушення, підтверджується сукупністю зібраних по справі, досліджених суддею місцевого суду та наведених у постанові доказів.

Зокрема, вина ОСОБА_1 стверджується протоколом про адміністративне правопорушення серії ДПР18 №518009 від 21.06.2021, рапортом працівника поліції, дослідженими у судовому засіданні відеозаписами, які містяться на DVD диску, що долучений до матеріалів справи з яких встановлено, що працівниками поліції було роз`яснено ОСОБА_1 порядок проходження огляду на стан сп`яніння та запропоновано пройти таке за допомогою технічного засобу на місці зупинки або в закладі охорони здоров`я. Проте, ОСОБА_1 від проходження огляду на стан сп`яніння відмовився. Також з дослідженого відеозапису встановлено, що ОСОБА_1 погодився пройти огляд на стан сп`яніння у закладі охорони здоров`я вже після того, як працівниками поліції було складеного щодо нього протокол про адміністративне правопорушення.

       Вказані докази отримані з дотриманням встановленого законом порядку та передбаченими способами. Відповідно відсутні будь-які сумніви у їх достовірності та істинності.
Отже, доводи апеляційної скарги ОСОБА_1 щодо відсутності в його діях складу адміністративного правопорушення є безпідставними та такими, що повністю спростовуються наявними в матеріалах справи доказами.
Враховуючи вищенаведене, апеляційний суд приходить до переконання, що ОСОБА_1 є суб`єктом відповідальності за інкриміноване йому правопорушення, оскільки таким є виключно водій, тобто особа, яка керувала транспортним засобом, так як матеріали справи містять достатні відомості на підтвердження даного факту, а тому на нього поширюються вимоги п.2.5 ПДР України, що покладають на водія обов`язок, на вимогу працівника поліції, пройти в установленому порядку медичний огляд для встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.
Сукупність зазначених вище доказів узгоджуються між собою. Зазначені докази, жодних сумнівів щодо їх достовірності та допустимості не викликають, оскільки вони оформлені у визначеному законом порядку, та в сукупності підтверджують вину  ОСОБА_1  у вчиненні правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП.

Таким чином, обґрунтування вимог апеляційної скарги щодо порушення місцевим судом законодавства при винесенні постанови, яке полягало у не з`ясуванні судом першої інстанції всіх обставин, що мають значення для правильного вирішення справи, не знайшло свого підтвердження при апеляційному перегляді.
На думку апеляційного суду всі доводи апеляційної скарги мають формальний характер та спрямовані на ухилення  ОСОБА_1  від адміністративної відповідальності за вчинене ним адміністративне правопорушення, а будь яких інших доказів щодо відсутності вини останнього у вчиненні інкримінованого йому адміністративного правопорушення, матеріалами справи не знайшли свого підтвердження.
Правопорушник ОСОБА_1 , не зважаючи на загально прийняті норми поведінки та співжиття в суспільстві, вчинив грубе порушення правил дорожнього руху. Він, як водій повинен був розуміти існуючі додаткові обмеження щодо перебування в стані алкогольного сп`яніння особами, які здійснюють керування транспортними засобами, однак знехтував та проігнорував такими обмеженнями.

Отже судом першої інстанції з урахуванням вимог ст.33 КУпАП, зокрема, характеру вчиненого правопорушення, особи порушника та обставин справи, правильно вирішено питання про кваліфікацію діянь ОСОБА_1 за ч.1 ст.130 КУпАП і накладено стягнення у виді штрафу з позбавленням права керування транспортними засобами строком на один рік відповідно до санкції ч.1 ст.130 КУпАП, що хоч і є суворим, проте безальтернативним видом стягнення.

З таким висновком суду першої інстанції погоджується і суд апеляційної інстанції і вважає, що з врахуванням наведених обставин, допущене ОСОБА_1 порушення правил дорожнього руху є грубим та потенційно небезпечним як для самої особи, яка керує транспортним засобом, що є джерелом підвищеної небезпеки, так і для інших учасників дорожнього руху, тяжкість ймовірних наслідків.

Порушень вимог закону, які б ставили під сумнів доведеність винуватості ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, та необґрунтованість накладеного на нього адміністративного стягнення, не вбачається, відтак постанова суду є законною та обґрунтованою, підстав для її скасування немає, а тому апеляційна скарга ОСОБА_1 задоволенню не підлягає.

Керуючись ст. 294 КУпАП, апеляційний суд,

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1  -залишити без задоволення.

Постанову судді Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 10 вересня 2021 року про притягнення ОСОБА_1  до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.130 КУпАП, -залишити без змін.

Постанова є остаточною та оскарженню не підлягає. 

Суддя Т.Ю. Бисага