ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/5365/23 Справа № 201/6971/21 	  	Суддя у 1-й інстанції - Демидова С.О. Суддя у 2-й інстанції - Ткаченко І. Ю.	

П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

20 вересня 2023 року         Дніпровський Апеляційний суд у складі:                  головуючого - судді Ткаченко І.Ю.
               суддів        - Деркач Н.М., Пищиди М.М., 
               за участю секретаря - Лопакової А.Д. 
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Дніпро цивільну справу
за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , третя особа: приватний нотаріус Дніпровського міського нотаріального округу Жукова Юлія Юріївна про встановлення факту родинних відносин та визнання права власності на частку житлового будинку та земельної ділянки в порядку спадкування за законом
та за зустрічним позовом ОСОБА_3  до ОСОБА_1 ,  ОСОБА_2 , третя особа приватний нотаріус Дніпровського міського нотаріального округу Жукова Юлія Юріївна про встановлення факту родинних відносин та визнання права власності на частку житлового будинку та земельної ділянки в порядку спадкування за законом 
за апеляційними скаргами ОСОБА_3 та ОСОБА_1 
на рішення Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 01 березня 2023 року, - 

В С Т А Н О В И В:

13 липня 2021 року до суду надійшла позовна заява ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , третя особа: приватний нотаріус Дніпровського міського нотаріального округу Жукова Юлія Юріївна про встановлення факту родинних відносин та визнання права власності на частку житлового будинку та земельної ділянки в порядку спадкування за законом, в якому позивач з урахуванням уточнень позовних вимог просила суд: встановити факт родинних відносин, а саме що ОСОБА_4 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , на день смерті зареєстрована за адресою АДРЕСА_1 , була двоюрідною сестрою ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , яка зареєстрована за адресою АДРЕСА_2 та племінницею матері ОСОБА_1 - ОСОБА_5 , 1909 року народження уродженки Орловської області, Новодеревенковського району, станиці Хомутово колгоспу Карла Маркса, померлої ІНФОРМАЦІЯ_3 ; Визнати за ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_2 право власності на частку житлового будинку, загальною площею 78,5 кв.м. житловою площею 44,3 кв.м. опис: літ А1 житловий будинок; літ.а1 прибудова; літ а1-1 тамбур; літ а2-1 тамбур; літ а3-1 прибудова, літ. Д сарай ; літ Ж вбиральня; літ 3 навіс; літ К гараж(тим) ; літ Л сарай(тим); літ. М душ; літ. Н навіс; літ О погріб з шийкою; літ П погріб; №1,2-6-9,11-17,1 споруди, розташованого за адресою АДРЕСА_3 , прилеглою до неї земельною ділянкою у розмір частки, кадастровий номер 1210100000:03:061:0083, площею 0,0802 цільове призначення: для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), за вказаною адресою, в порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_4 , померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 . В обґрунтування позовних вимог з урахуванням їх уточнень позивач посилалася на те, що ІНФОРМАЦІЯ_1 померла її двоюрідна сестра ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , яка на день смерті зареєстрована та проживала за адресою АДРЕСА_1 . 22 грудня 2020 року вона звернулася до приватного нотаріуса Дніпровського міського нотаріального округу Жукової Ю.Ю. із заявою про прийняття спадщини, однак отримала відмову у зв`язку з відсутністю документів, встановлюючих родинні відносини. Тому просила встановити факт родинних відносин, зі спадкоємцем посилаючись на те, що її мати ОСОБА_5 1909 року народження, уродженка Орловської області, Новодеревенковського району, станції Хомутово колгоспу Карла Маркса, померлої ІНФОРМАЦІЯ_3 є рідною сестрою ОСОБА_6 , у якої була донька ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_4 , та померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , після смерті якої позивач звернулася з заявою про прийняття спадщини. Окрім неї з заявою про прийняття спадщини після смерті ОСОБА_4 звернулася ОСОБА_2 , яка є двоюрідною сестрою спадкодавця та ОСОБА_3 , яка теж є двоюрідною сестрою померлої. Підтвердити факт родинних відносин з померлою нема можливості, оскільки її мати народилася 1909 році на території Російської Федерації та в архіві відсутні відомості про актовий запис про її народження. Однак факт родинних відносин зможуть підтвердити свідки яких просила допитати в судовому засіданні (том 1 а.с.3-7,83-87).

10 жовтня 2022 року до суду надійшла зустрічна позовна заява ОСОБА_3 до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , третя особа приватний нотаріус Дніпровського міського нотаріального округу Жукова Юлія Юріївна про встановлення факту родинних відносин та визнання права власності на частку житлового будинку та земельної ділянки в порядку спадкування за законом, в якому позивач з урахуванням уточнень позовних вимог просила суд: Встановити факт родинних відносин, а саме що ОСОБА_4 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , на день смерті зареєстрована за адресою АДРЕСА_1 , була двоюрідною сестрою ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , яка зареєстрована за адресою АДРЕСА_4 та племінницею матері ОСОБА_1 ОСОБА_3 - ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , уродженки Орловської області, Новодеревенковського району, станиці Хомутово колгоспу Карла Маркса, померлої ІНФОРМАЦІЯ_7 ; Визнати за ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_5 право власності на частку житлового будинку , загальною площею 78,5 кв.м. житловою площею 44,3 кв.м. опис: літ А1 житловий будинок; літ.а1 прибудова; літ а1-1 тамбур; літ а2-1 тамбур; літ а3-1 прибудова, літ. Д сарай ; літ Ж вбиральня; літ 3 навіс; літ К гараж(тим) ; літ Л сарай(тим); літ. М душ; літ. Н навіс; літ О погріб з шийкою; літ П погріб; №1,2-6-9,11-17,1 споруди, розташованого за адресою АДРЕСА_3 , прилеглою до неї земельною ділянкою у розмір частки, кадастровий номер 1210100000:03:061:0083, площею 0,0802 цільове призначення: для будівництва і обслугову4вання житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), за вказаною адресою, в порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_4 , померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 . В обґрунтування позовних вимог з урахуванням їх уточнень позивач посилалася на те, що ІНФОРМАЦІЯ_1 померла її двоюрідна сестра ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , на день смерті зареєстрована та проживала за адресою АДРЕСА_1 . 26 квітня 2021 року вона звернулася до приватного нотаріуса Дніпровського міського нотаріального округу Жукової Ю.Ю. із заявою про прийняття спадщини, однак отримала відмову у зв`язку з відсутністю документів, встановлюючих родинні відносини. Тому просила встановити факт родинних відносин, зі спадкоємцем посилаючись на те, що її мати ОСОБА_8 1912 року народження, уродженка Орловської області, Новодеревенковського району, станції Хомутово колгоспу Карла Маркса, померлої ІНФОРМАЦІЯ_7 є рідною сестрою ОСОБА_6 , у якої була донька ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_4 , та померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , після смерті якої позивач звернулася з заявою про прийняття спадщини. Окрім неї з заявою про прийняття спадщини після смерті ОСОБА_4 звернулася ОСОБА_2 , яка є двоюрідною сестрою спадкодавця та ОСОБА_1 , яка теж є двоюрідною сестрою померлої. Підтвердити факт родинних відносин з померлою нема можливості, оскільки її мати народилася 1912 році на території Російської Федерації та в архіві відсутні відомості про актовий запис про її народження. Однак факт родинних відносин зможуть підтвердити свідки яких просила допитати в судовому засіданні (том 1 а.с.114-120, 193-196).

Рішенням Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 01 березня 2023 року у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , третя особа: приватний нотаріус Дніпровського міського нотаріального округу Жукова Юлія Юріївна про встановлення факту родинних відносин та визнання права власності на частку житлового будинку та земельної ділянки в порядку спадкування за законом - відмовлено в повному обсязі.
У задоволенні позовних вимог за зустрічним позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , третя особа приватний нотаріус Дніпровського міського нотаріального округу Жукова Юлія Юріївна про встановлення факту родинних відносин та визнання права власності на частку житлового будинку та земельної ділянки в порядку спадкування за законом - відмовлено в повному обсязі (том 2 а.с.6-15).

Не погодившись із вказаним рішенням суду ОСОБА_1 звернулася з апеляційною скаргою, в якій посилаючись на порушення норм процесуального права та неправильне застосування норм матеріального права, просила скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове рішення, яким задовольнити первісний позов в повному обсязі та задовольнити вимоги зустрічного позову (том 2 а.с.53-56).

Не погодившись із вказаним рішенням суду ОСОБА_3 звернулася з апеляційною скаргою, в якій посилаючись на порушення норм процесуального права та неправильне застосування норм матеріального права, просила скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове рішення, яким задовольнити її та зустрічний позов в повному обсязі (том 2 а.с.70-73).

Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги та заявлених вимог, колегія суддів приходить до висновку, що рішення суду слід залишити без змін, а апеляційні скарги - без задоволення.

Судом першої інстанції встановлено, що  ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 є донькою ОСОБА_9 та ОСОБА_5 , що підтверджується свідоцтвом про її народження виданого 28 липня 1959 року (а.с.9) та свідоцтвом про одруження відповідно до якого ОСОБА_10 змінила прізвище на ОСОБА_11 (а.с.10)
Згідно наданої відповіді Бюджетної установи Орловської області «Державного архіву Орловської області» від 20 лютого 2021 року метрична книга Троїцької церкви Новосильського уїзду за 1909 рік не збереглися, тому надати копію метричного запису про народження ОСОБА_5 не надається можливим (а.с.11
ІНФОРМАЦІЯ_3 ОСОБА_5 померла, що підтверджується свідоцтвом про смерть (а.с. 12).
Відповідно до свідоцтва про народження ОСОБА_12 народилась, ІНФОРМАЦІЯ_8 , її батьками є ОСОБА_13 та ОСОБА_14 (а.с.125)
Згідно архівної довідки 15 червня 1941 року уклали шлюб ОСОБА_13 та ОСОБА_15 яка змінила прізвище на ОСОБА_16 (а.с.198)
ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_8 змінила прізвище при одруженні з дівочого ОСОБА_16 на ОСОБА_17 що підтверджується свідоцтвом про одруження серія НОМЕР_1 (а.с. 69)
ОСОБА_14 померла ІНФОРМАЦІЯ_7 , що підтверджується свідоцтвом про смерть від 28 січня 1987 року (а.с. 70)
ІНФОРМАЦІЯ_1 померла ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , що підтверджується свідоцтвом про смерть серія НОМЕР_2 (а.с.42 на звороті).
ОСОБА_4 на праві власності належала земельна ділянка кадастровий номер 1210100000:03:061:0083 та житловий будинок за адресою АДРЕСА_3 (а.с.13-14).
14 грудня 2020 року ОСОБА_2 звернулася з заявою про прийняття спадщини до приватного нотаріуса Дніпровського міського нотаріального округу Жукової Ю.Ю. після смерті ОСОБА_4 померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с.40).
22 грудня 2020 року ОСОБА_1 звернулася з заявою про прийняття спадщини до приватного нотаріуса Дніпровського міського нотаріального округу Жукової Ю.Ю. після смерті ОСОБА_4 померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с.16).
26 квітня 2021 року ОСОБА_3 звернулася до приватного нотаріусу Дніпровського міського нотаріального округу Жукової Ю.Ю. з заявою про прийняття спадщини після смерті ОСОБА_4 померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с.61 на звороті).
07 червня 2021 рок з заявою про видачу свідоцтва звернулася ОСОБА_3 (а.с.66 назвороті-67).
07 червня 2021 року з заявою про видачу свідоцтва звернулася ОСОБА_1 (а.с.62 назвороті-63).
Постановою приватного нотаріуса Дніпровського міського нотаріального округу Жукової Ю.Ю. від 09 червня 2021 року відмовлено ОСОБА_1 у вчиненні нотаріальної дії видачі свідоцтва про право на спадщину за законом після ОСОБА_4 , померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 у зв`язку із відсутністю документів, встановлюючих родинні відносини (а.с. 17).
Постановою приватного нотаріуса Дніпровського міського нотаріального округу Жукової Ю.Ю. від 09 червня 2021 року відмовлено ОСОБА_3 у вчиненні нотаріальної дії видачі свідоцтва про право на спадщину за законом після ОСОБА_4 , померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 у зв`язку із відсутністю документів, встановлюючих родинні відносини (а.с. 74).
Оскільки у позивачів існують перешкоди в оформлені своїх спадкових прав у нотаріуса саме з цих підстав вони звернулися до суду

Також судом 1 інстанції було допитано свідків.
Свідок ОСОБА_1 , яка надала згоду на допит її в якості свідків пояснила, що ОСОБА_4 є її двоюрідною сестрою та донькою ОСОБА_18 , яка була рідною сестрою її матері ОСОБА_5 . Документів про народження матері не збереглися. З ОСОБА_4 періодично спілкувалися, на її похованні не була.
Свідок ОСОБА_3 , яка також надало згоду на допит її в якості свідка пояснила що її мати ОСОБА_14 є рідною сестрою матері померлої ОСОБА_20 . Документи про народження не збереглися, родичі між собою періодично спілкувалися. На похорони ОСОБА_4 не приїжджала, про смерть дізналася від ОСОБА_1 .
Свідок ОСОБА_21 , яка є донькою ОСОБА_1 пояснила суду, що ОСОБА_4 є двоюрідною сестрою її матері. Її бабуся та мати ОСОБА_4 були рідними сестрами. Спілкувалися сім`ями, бачилися на сімейних святах
Свідок ОСОБА_22 пояснила, що ОСОБА_1 є її бабусею ОСОБА_4 бачила на сімейних святах.

Відмовляючи у задоволенні первісних та зустрічних позовних вимог суд 1 інстанції виходив з того, що такі вимоги є не доведеними та не обґрунтованими. 

Із вказаними висновками суду 1 інстанції колегія суддів погоджується виходячи з наступного.
Так, відповідно ст. 10 ЦПК України суд при розгляді справи керується принципом верховенства права. Суд розглядає справи відповідно до Конституції України, законів України, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України.
Відповідно до ч.1 ст. 15 ЦПК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.
Положення цієї статті ґрунтуються на нормах Конституції України, які закріплюють обов`язок держави забезпечувати захист прав і свобод людини і громадянина судом (стаття 55).
Способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути, зокрема: визнання права (частина 2статті 16 ЦК України).
За частиною першою ст. 2 ЦПК України, завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.
Згідно із частиною першою ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.
Отже, законодавство визначає три окремі підстави для захисту цивільного права особи: порушення, невизнання, оспорювання права.
З урахуванням цих норм, правом на звернення до суду за захистом наділена особа в разі порушення, невизнання або оспорювання саме її прав, свобод чи інтересів.
Відповідно до ст. 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.
Згідно положень ст. 41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності.
Відповідно до ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів
Згідно зі статтями 1216 та 1217 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом.
Відповідно до статті 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.
Спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою ч. 1 ст. 1220 ЦПК України.
Стаття 1267 ЦК України передбачає, що розмір частки у спадщині спадкоємців за законом із спадкоємців за законом є рівними.
Відповідно до ст. 1258 ЦК України спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. Кожна наступна черга спадкоємців за законом одержує право на спадкування у разі відсутності спадкоємців попередньої черги, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини або відмови від її прийняття, крім випадків, встановлених статтею 1259 цього Кодексу.
Згідно до ч. 4 ст. 1266 ЦК України, двоюрідні брати та сестри спадкодавця спадкують ту частку спадщини, яка належала б за законом їхнім матері, батькові (тітці, дядькові спадкодавця), якби вони були живими на час відкриття спадщини.
Для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини ст. 1270 УЦК України.
Визнання права власності на спадкове майно в судовому порядку є винятковим способом захисту, що має застосовуватися, якщо існують перешкоди для оформлення спадкових прав у нотаріальному порядку.
Відповідно до ст. 392 ЦК України власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.
Порядок правового регулювання діяльності нотаріату в Україні визначено Законом України "Про нотаріат", глава 7 розділу ІІІ якого, передбачає видачу свідоцтва про право на спадщину.
Так, згідно ч. 1ст. 67 Закону України "Про нотаріат", свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, встановленому цивільним законодавством, на ім`я всіх спадкоємців або за їх бажанням кожному з них окремо.
Нотаріус або в сільських населених пунктах - посадова особа відповідного органу місцевого самоврядування, уповноважена на вчинення нотаріальних дій, при видачі свідоцтва про право на спадщину за законом перевіряє факт смерті спадкодавця, час і місце відкриття спадщини, наявність підстав для закликання до спадкоємства за законом осіб, які подали заяву про видачу свідоцтва, та склад спадкового майна (ч. 1ст. 68 Закону України "Про нотаріат").
Відповідно до ч. 2, 3 Постанови Пленуму Верховного суду України 30.05.2008 N 7 «Про судову практику у справах про спадкування» - Свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, установленому цивільним законодавством. За наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розглядові не підлягають.
У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження.
Згідно ст. 319 ЦПК України у рішенні суду повинно бути зазначено відомості про факт, встановлений судом, мету його встановлення, а також докази, на підставі яких суд встановив цей факт.
Відповідно ч. 2 ст. 315 ЦПК України у судовому порядку можуть бути встановлені факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення.
Верховний Суд України в листі від 01 січня 2012 року «Про судову практику розгляду справ про встановлення фактів, що мають юридичне значення» зазначає, що заявниками у справі про встановлення факту родинних відносин можуть бути: - спадкоємці померлої особи, які мають право на спадщину як за законом, так і за заповітом і для яких у зв`язку із встановленням факту родинних відносин мають настати певні юридичні наслідки; - особи, які мають право на пенсію у зв`язку із втратою годувальника і яким органи пенсійного фонду відмовили в її призначенні через відсутність доказів, що підтверджують родинні відносини; - інші особи, якщо встановлення такого факту тягне виникнення юридичних наслідків для цих осіб. Заінтересованими особами у справах про встановлення факту родинних відносин залежно від мети встановлення цього факту можуть бути й інші особи, які мають право на спадщину (брати, сестри, онуки, особи, на користь яких складено заповіт, усиновлені, територіальна громада за відсутності інших спадкоємців за законом і заповітом).
При цьому, до заяви про встановлення факту родинних відносин, в якій зазначається мета, з якою заявник просить встановити цей факт, можуть додаватися такі документи та докази: 1) докази, які підтверджують наявність цього юридичного факту (акти, анкети, автобіографії, листівки, сімейні фотографії, листи ділового та особистого характеру, особові справи, рішення судів, ордери на вселення, обмінні ордери, погосподарські книги, виписки з домових книг та інші документи, які у собі містять відомості про родинні відносини осіб); 2) довідки органів реєстрації актів цивільного стану про неможливість поновлення втрачених записів, внесення змін і доповнень, виправлень у записи актів цивільного стану; 3) пояснення свідків, яким достовірно відомо про взаємовідносини померлого із заявником.
Родинні відносини (споріднення) (у теорії права) - кровний зв`язок між людьми, з наявністю якого закон пов`язує виникнення, зміну чи припинення прав та обов`язків. Правове значення має як пряме споріднення так і не пряме (бокове), коли родинні зв`язки виникають за наявності спільного пращура (родоначальника). Виходячи з вимог діючого ЦК України поняттями "родичі", "родинні стосунки" охоплюється коло осіб, які пов`язані між собою певним ступенем споріднення. Такими особами можуть бути близькі родичі за походженням, зокрема, батьки, діти, баба, дід, прабаба, прадід, внуки, правнуки, брат та сестра (повнорідні і неповнорідні), двоюрідні брати та сестри, тітка, дядько, племінниця, племінник. Усиновлений та усиновлювач прирівнюються до родичів за походженням.
Законодавство України не встановлює вичерпного переліку документів, які підтверджують родинні стосунки, а тому вони визначаються в кожному випадку окремо, в залежності від ступеня їх споріднення. Проте, таких доказів суду не надано.
Встановлення факту родинних відносин може мати місце, якщо з певних причин зазначений факт не був зареєстрований органами Державної реєстрації актів цивільного стану, у реєстрації цього факту було відмовлено або помилка органу Державної реєстрації актів цивільного стану у актовому запису має настільки давнє походження, що її виправлення має потягнути за собою цілу низку виправлення в інших актових записах.
Тому суд повинен перевірити наявність причин, за яких неможливо отримати документ, що посвідчує цей факт, а потім наявність цього факту.
Відповідно до ч. 4 ст. 9 Закону України «Про державну реєстрацію актів цивільного стану» актовий запис цивільного стану - це документ органу державної реєстрації актів цивільного стану, який містить персональні відомості про особу та підтверджує факт проведення державної реєстрації акта цивільного стану. Актовий запис цивільного стану є безспірним доказом фактів, реєстрація яких посвідчується, до спростування його в судовому порядку.
Згідно ч. 1 ст. 18 Закону України «Про державну реєстрацію актів цивільного стану» про факт державної реєстрації акта цивільного стану органами державної реєстрації актів цивільного стану видається відповідне свідоцтво. Бланки свідоцтв про державну реєстрацію актів цивільного стану виготовляються за затвердженими Кабінетом Міністрів України зразками та їх описами.
Таким чином первинним документом є актовий запис, на підставі якого видається відповідне свідоцтво. Отже за наявності відмінностей в актовому записі і свідоцтві, слід виходити саме з даних актового запису, оскільки факти зазначенні в ньому є безспірними до спростування їх в судовому порядку.
Відповідно до положень ст.ст.12, 81 ЦПК України, кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених ст.82 цього Кодексу. Обставини, встановлені рішенням суду у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини. Суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Докази надаються сторонами та іншими особами, що беруть участь у справі. Доказування не може ґрунтуватись на припущеннях.
Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування (ст.77 ЦПК України). Крім того, обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування (ч.2 ст.78 ЦПК України).
Відповідно до ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.
Згідно ст. 69 ЦПК України свідком може бути кожна особа, якій відомі будь-які обставини, що стосуються справи. Свідок зобов`язаний з`явитися до суду за його викликом у визначений час і дати правдиві показання про відомі йому обставини.
Відповідно до ст. 90 ЦПК України показання свідка - це повідомлення про відомі йому обставини, які мають значення для справи. Не є доказом показання свідка, який не може назвати джерела своєї обізнаності щодо певної обставини. Якщо показання свідка ґрунтуються на повідомленнях інших осіб, то ці особи повинні бути також допитані. За відсутності можливості допитати особу, яка надала первинне повідомлення, показання з чужих слів не може бути допустимим доказом факту чи обставин, на доведення яких вони надані, якщо показання не підтверджується іншими доказами, визнаними допустимими згідно з правилами цього Кодексу.
Як вбачається із матеріалів справи, суд 1 інстанції вислухавши сторони, допитавши свідків, дослідивши матеріали справи, встановив що позивачами ОСОБА_1 та ОСОБА_3 не доведено належними та допустимими доказами факту родинних відносин з померлою ОСОБА_4 .

Покази свідків не можуть бути беззаперечним доказом, оскільки інших доказів кровного зв`язку суду надано не було, окрім того допитані свідки є донька та онука позивача.
За встановлених обставин, суд дійшов обґрунтованого висновку, з яким погоджується колегія суддів, про недоведеність факту родинних відносин, у зв`язку із чим у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 та ОСОБА_3 про встановлення факту родинних відносин слід відмовити. 
Оскільки позовні вимоги про визнання права власності в порядку спадкування є похідними від встановлення факту родинних відносин в задоволенні яких судом відмовлено, тому у визнані права власності в порядку спадкування також слід відмовити.

Доводи, приведені в апеляційних скаргах зводяться до переоцінки доказів і незгоди з висновками суду 1 інстанції, яким у досить повному обсязі з`ясовані права та обов`язки сторін, обставини справи, доводи сторін перевірені і їм дана належна оцінка. Порушень норм матеріального та процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування чи зміни рішення - не встановлено, тому апеляційний суд приходить до висновку, що рішення суду відповідає вимогам ст. 263, 264 ЦПК України, і його слід залишити без змін.
Апелянти не скористалися наданими їм правами, не обґрунтували свої заперечення та доводи апеляційних скарг, не надали суду доказів на їх підтвердження, а згідно із ч.1 ст.13 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше, як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачений цим Кодексом випадках, а відповідно до ч.3 ст.12, ч.1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана надати суду докази на підтвердження своїх вимог або заперечень.
Європейський суд з прав людини вказав, що пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (Проніна проти України, № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року).

Суд правильно встановив характер правовідносин сторін у справі та застосував норми матеріального права, які регулюють ці правовідносини, вирішив спір з урахуванням меж заявлених позовних вимог та конкретних обставин справи на підставі наданих сторонами доказів з дотриманням норм матеріального та процесуального права, доводи апеляційних скарг не містять передбачених законом підстав для скасування судового рішення.

За таких обставин апеляційний суд приходить до висновку, що апеляційні скарги слід залишити без задоволення, рішення суду - без змін.

Керуючись ст. 367, 368, 374, 375, 381-384 ЦПК України, апеляційний суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційні скарги ОСОБА_3 та ОСОБА_1 - залишити без задоволення. 

Рішення  Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 01 березня 2023 року- залишити без змін. 

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів в передбаченому законом порядку.

Судді: