УХВАЛА

18 вересня 2023 року 
м. Київ

справа №757/3916/23-а
адміністративне провадження № П/990/219/23  
Верховний Суд у складі судді Касаційного адміністративного суду Чиркіна С.М. перевіривши матеріали позовної заяви ОСОБА_1 до Держави Україна в особі Міністерства соціальної політики і праці України, Міністерства фінансів України, Верховної Ради України, Комітету з питань соціальної політики та захисту прав ветеранів Верховної Ради України, третя особа: Пенсійний фонд України про визнання дій протиправними та зобов`язати вчинити певні дії, та відшкодування моральної шкоди,
УСТАНОВИВ:
20.01.2023 до Печерського районного суду м. Києва надійшла позовна заява ОСОБА_1 до Держави Україна в особі Міністерства соціальної політики і праці України, Держави Україна в особі Міністерства фінансів України, Верховної Ради України, Комітету з питань соціальної політики та захисту прав ветеранів Верховної Ради України, третя особа: Пенсійний фонд України про визнання дій суб`єктів владних повноважень неправомірними та відшкодування моральної шкоди.
Ухвалою Печерського районного суду міста Києва від 31.01.2023 справу №757/3916/23-а передано на розгляд Київському окружному адміністративному суду.
24.04.2023 на адресу Київського окружного адміністративного суду супровідним листом від 31.03.2023 №757/3916/23-а (пр.2-а-216/23) надійшли матеріали адміністративної справи №757/3916/23-а
Ухвалою Київського окружного адміністративного суду від 05.05.2023 адміністративну справу №757/3916/23-а передано за підсудністю до Верховного Суду.
15.09.2023 на адресу Верховного Суду, як суду першої інстанції, надійшла позовна заява ОСОБА_1 до Держави Україна в особі Міністерства соціальної політики і праці України, Міністерства фінансів України, Верховної Ради України, Комітету з питань соціальної політики та захисту прав ветеранів Верховної Ради України, третя особа: Пенсійний фонд України про визнання дій протиправними та зобов`язати вчинити певні дії, та відшкодування моральної шкоди.
За приписами частини першої  статті 171 Кодексу адміністративного судочинства України  суддя після одержання позовної заяви з`ясовує, чи: 1) подана позовна заява особою, яка має адміністративну процесуальну дієздатність; 2) має представник належні повноваження (якщо позовну заяву подано представником); 3) відповідає позовна заява вимогам, встановленим статтями  160,  161,  172  цього  Кодексу; 4)  належить позовну заяву розглядати за правилами адміністративного судочинства і чи подано позовну заяву з дотриманням правил підсудності; 5) позов подано у строк, установлений законом (якщо позов подано з пропущенням встановленого законом строку звернення до суду, то чи достатньо підстав для визнання причин пропуску строку звернення до суду поважними); 6) немає інших підстав для залишення позовної заяви без руху, повернення позовної заяви або відмови у відкритті провадження в адміністративній справі, встановлених цим Кодексом.
Частиною другою  статті 171 КАС України  передбачено, що суддя відкриває провадження в адміністративній справі на підставі позовної заяви, якщо відсутні підстави для залишення позовної заяви без руху, її повернення чи відмови у відкритті провадження у справі.
Вирішуючи питання про можливість відкриття провадження в адміністративній справі за цим позовом, Верховний Суд ураховує таке.
За приписами частини першої  статті 5 КАС України  кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси, і просити про їх захист у спосіб, визначений у цій статті.
У пункті 3 частини першої  статті 4 КАС України  міститься визначення поняття «адміністративний суд», згідно з яким - це суд, до компетенції якого цим Кодексом віднесено розгляд і вирішення адміністративних справ.
За пунктом 5 частини першої  статті 4 КАС України  під адміністративним судочинством розуміється діяльність адміністративних судів щодо розгляду і вирішення адміністративних справ у порядку, встановленому цим Кодексом.
Главою 2 розділу І «Загальні положення» КАС України  визначено правила віднесення справ до адміністративної юрисдикції, відповідно до яких  КАС України  розрізняє предметну, інстанційну та територіальну юрисдикції (підсудність).
Згідно з частиною третьою  статті 27 КАС України, норми якої регулюють випадки виключної підсудності, підсудність окремих категорій адміністративних справ визначається цим Кодексом.
Відповідно до частини четвертої  статті 22 Кодексу адміністративного судочинства України  Верховному Суду як суду першої інстанції підсудні справи щодо встановлення Центральною виборчою комісією результатів виборів або всеукраїнського референдуму, справи за позовом про дострокове припинення повноважень народного депутата України, а також справи щодо оскарження актів, дій чи бездіяльності Верховної Ради України, Президента України, Вищої ради правосуддя, Вищої кваліфікаційної комісії суддів України, рішень, дій чи бездіяльності органів, які обирають (призначають), звільняють членів Вищої ради правосуддя, щодо питань обрання (призначення) на посади членів Вищої ради правосуддя, звільнення їх з таких посад, бездіяльності Кабінету Міністрів України щодо невнесення до Верховної Ради України законопроекту на виконання (реалізацію) рішення Українського народу про підтримку питання загальнодержавного значення на всеукраїнському референдумі за народною ініціативою.
Особливості провадження у справах щодо оскарження актів, дій чи бездіяльності Верховної Ради України, Президента України, Вищої ради правосуддя, Вищої кваліфікаційної комісії суддів України, бездіяльності Кабінету Міністрів України, визначені у  статті 266 Кодексу адміністративного судочинства України. Правила цієї статті поширюються на розгляд адміністративних справ щодо: 1) законності (крім конституційності) постанов Верховної Ради України, указів і розпоряджень Президента України; 2) законності дій чи бездіяльності Верховної Ради України, Президента України, Вищої ради правосуддя, Вищої кваліфікаційної комісії суддів України; 3) законності актів Вищої ради правосуддя, Вищої кваліфікаційної комісії суддів України; 4) законності рішень Вищої ради правосуддя, ухвалених за результатами розгляду скарг на рішення її Дисциплінарних палат; 5) законності бездіяльності Кабінету Міністрів України щодо невнесення до Верховної Ради України законопроекту на виконання (реалізацію) рішення Українського народу про підтримку питання загальнодержавного значення на всеукраїнському референдумі за народною ініціативою.
Отже, Верховному Суду як суду першої інстанції підсудні справи щодо оскарження актів, дій чи бездіяльності чітко визначеного кола суб`єктів владних повноважень, перелік яких не підлягає розширеному тлумаченню.
Перелік адміністративних справ, які підсудні місцевим загальним судам як адміністративним судам, визначено частиною першою  статті 20 Кодексу адміністративного судочинства України. Решта адміністративних справ підсудні окружним адміністративним судам (частина друга  статті 20 Кодексу адміністративного судочинства України).
Об`єднання в одне провадження заявлених позовних вимог до Міністерства соціальної політики і праці України, Міністерства фінансів України, Верховної Ради України, Комітету з питань соціальної політики та захисту прав ветеранів Верховної Ради України, частина яких підсудна Верховному Суду як суду першої інстанції, а інша - Київському окружному адміністративному суду, за правилами вказаної статті не передбачено.
За приписами пункту 6 частини четвертої  статті 169 КАС України  позовна заява повертається позивачеві, якщо порушено правила об`єднання позовних вимог (крім випадків, в яких є підстави для застосування положень  статті 172 цього Кодексу).
Відповідно до частини першої  статті 172 КАС України  в одній позовній заяві може бути об`єднано декілька вимог, пов`язаних між собою підставою виникнення або поданими доказами, основні та похідні позовні вимоги.
Водночас згідно з приписами частини п`ятої  статті 172 КАС України  не допускається об`єднання в одне провадження кількох вимог, щодо яких законом визначена виключна підсудність різним судам.
Отже, зміст наведених норм дає підстави для висновку щодо неможливості об`єднання в одне провадження позовних вимог, які належить розглядати за правилами різної підсудності.
Ураховуючи, що позивач об`єднав в одне провадження кілька вимог, що підсудні різним судам, Верховний Суд дійшов висновку про наявність правових підстав для повернення цієї позовної заяви позивачеві на підставі пункту 6 частини четвертої  статті 169 КАС України.
Згідно з частиною восьмою  статті 169 КАС України  повернення позовної заяви не позбавляє права повторного звернення до адміністративного суду в порядку, встановленому законом, а тому не є обмеженням доступу позивача до правосуддя та забезпечує практичну можливість реалізації його права на судовий захист.
Керуючись статтями  22,  169,  172,  243,  248,  256,  295 КАС України, Суд
УХВАЛИВ :
Позовну заяву ОСОБА_1 до Держави Україна в особі Міністерства соціальної політики і праці України, Міністерства фінансів України, Верховної Ради України, Комітету з питань соціальної політики та захисту прав ветеранів Верховної Ради України, третя особа: Пенсійний фонд України про визнання дій протиправними та зобов`язати вчинити певні дії, та відшкодування моральної шкоди - повернути позивачці з усіма доданими до неї документами.
Копію ухвали про повернення позовної заяви надіслати особі, яка подала позовну заяву.
Повернення позовної заяви не позбавляє права повторного звернення до адміністративного суду в порядку, встановленому законом.
Ухвала може бути оскаржена до Великої Палати Верховного Суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її постановлення та набирає законної сили після її перегляду в апеляційному порядку або після закінчення строку на апеляційне оскарження.

Суддя:                                                                                           С.М. Чиркін