ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
12 липня 2023 року 
м. Київ
справа № 380/6441/22
адміністративне провадження № К/990/15980/23  
Верховний Суд у складі колегії суддів   Касаційного адміністративного суду:
головуючої судді - Блажівської Н.Є.,
суддів: Білоуса О.В., Шишова О.О.,
за участі:
секретаря судових засідань: Жураковської Б.М.,
представника Позивача: Нещерета Д.Б.,
представника Відповідача: Тістечка Ю.Я.,
розглянувши у судовому засіданні в режимі відеоконференції касаційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Буський консервний завод»
на постанову Восьмого апеляційного адміністративного суду від 21 лютого 2023 року (головуюча суддя: Судова-Хомюк Н.М., судді: Іщук Л.П., Сеник Р.П.)
у справі за позовом   Товариства з обмеженою відповідальністю «Буський консервний завод»
до   Львівської митниці
про   визнання протиправним та скасування рішень,
ВСТАНОВИВ
1. ІСТОРІЯ СПРАВИ
1.1. Короткий зміст позовних вимог
Товариство з обмеженою відповідальністю «Буський консервний завод» (надалі також - Позивач, ТОВ «Буський консервний завод», скаржник) звернулось до суду з позовом до Львівської митниці (надалі також - Відповідач, митний орган), у якому просило суд:
- визнати протиправними та скасувати рішення Львівської митниці про коригування митної вартості товарів від 20 січня 2022 року №209000/2021/210022/1, від 31 січня 2022 року №209000/2022/210047/1, від 1 лютого 2022 року №209000/2022/210055/1, від 1 лютого 2022 року №209000/2022/210026/2, від 27 січня 2022 року №209000/2022/210038/1, від 29 січня 2022 року №209000/2022/210042/1, від 31 січня 2022 року №209000/2022/210046/1, від 4 лютого 2022 року №209000/2022/210059/1, від 11 лютого 2022 року №209000/2022/210081/1, від 7 лютого 2022 року №209000/2022/210067/1, від 16 лютого 2022 року №209000/2022/210089/1, від 17 лютого 2022 року №209000/2022/210092/1, від 21 лютого 2022 року №209000/2022/210100/1;
- визнати протиправними та скасувати картки відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення Львівської митниці №UA209140/2022/000064, №UA209140/2022/000134, №UA209140/2022/000154, №UA209140/2022/000080, №UA209140/2022/000110, №UA209140/2022/000124, №UA209140/2022/000133, №UA209140/2022/000174, №UA209140/2022/000230, №UA209140/2022/000193, №UA209140/2022/000226, №UA209140/2022/000275, №UA209140/2022/000305.
В обґрунтування вимог Позивач наполягав на тому, що ним було вчинено всі необхідні дії з метою митного оформлення товару та надано всі необхідні документи згідно з вимогами законодавства, однак Відповідачем безпідставно не було узято їх до уваги при прийнятті спірних рішень.
1.2. Короткий зміст рішень судів попередніх інстанцій
Львівський окружний адміністративний суд рішенням від 26 жовтня 2022 року позов задоволено повністю.
Задовольняючи позовні вимоги суд першої інстанції виходив з того, що купівельна вартість товару, за якою Позивач здійснював його митне оформлення, підтверджується висновком про вартісні характеристики товару, підготовленим спеціалізованою експертною організацією, та іншими документами.
Суд урахував, що з митних декларацій слідує, що декларантом до графи 31 цих декларацій внесено інформацію про загальноприйнятий короткий торговельний опис товару «яблука свіжі», цей опис містить відомості, що дають змогу ідентифікувати товар та бути достатньо точним для класифікації товару за заявленим у графі 33 кодом - 0808108010 згідно з УКТ ЗЕД. До того ж ані Порядок заповнення митних декларацій окремих типів, ані УКТ ЗЕД не передбачають необхідності внесення до митної декларації інформації щодо сорту та класу яблук свіжих, відтак й довід контролюючого органу про те, що об`єктом порівняння у висновку експерта від 18 січня 2022 року №22/1/027 виступають інші сорти яблук, визнано судом безпідставним, а вимоги щодо необхідності внесення Позивачем такої інформації до митних декларацій такими, що не утворюють підстави для коригування митної вартості товару. Також судом спростовано доводи Відповідача про те, що сертифікати якості товару, які не було подано декларантом, впливають на вартісні показники товару як такі, що не відповідають умовам зовнішньоекономічних контрактів. При цьому суд виходив з того, що визначені у контрактах умови поставки СРТ Інкотермс 2020 означають, що контрактна (інвойсова/митна) ціна за товар включає в себе суму вартості самого товару, експортного митного оформлення цього товару з оплатою експортного мита та інших зборів та вартості доставки (фрахту) до місця призначення. Щодо пункту доставки товару, то у цих контрактах передбачено визначення конкретної адреси доставки товару в інвойсі на поставку конкретної партії товару або через електронну пошту, з огляду на що шляхом обміну листами з постачальниками Позивачем й було змінено з січня 2022 року базис поставки товару на СРТ Буськ, проте помилково внесено до митних декларацій дані про поставку вантажу на умовах СРТ Львів, що, з рештою, не вплинуло на можливість визначення числового значення заявленої митної вартості. Отож, за висновком суду першої інстанції, доведено й безпідставність доводів Відповідача про те, що за маршрутом Львів-Буськ мав бути укладений новий договір на перевезення з іншим замовником, іншим відправником та одержувачем.  
Подання Позивачем вичерпного пакету документів для митного оформлення імпортованого товару за ціною договору за відсутності розбіжностей у поданих документах судом першої інстанції за вищезазначених обставин визнано достатнім для висновку про безпідставне коригування митним органом задекларованої Позивачем митної вартості. Суд погодився з тим, що витребування додаткових документів передбачає наявність обґрунтованого сумніву у достовірності заявленої митної вартості, визначених чітко у частині третій статті 53 Митного кодексу України (надалі - МК України), відтак й неподання додаткових документів за відсутності жодних обґрунтувань сумніву у достовірності задекларованих складових митної вартості імпортованого товару не є, достатньою підставою для застосування митним органом іншого методу визначення митної вартості. Суд також звернув увагу на те, що Відповідачем не було проведено передбаченої положеннями МК України процедури консультацій, яка передує застосуванню другорядних методів визначення митної вартості. 
Оскільки Відповідач також не виконав й обов`язок щодо наведення у рішеннях про коригування митної вартості товарів порівняння характеристик оцінюваного товару та характеристик товару, ціна якого взята за основу для коригування митної вартості за резервним методом, як і не навів доказів у підтвердження проведення перевірки наявності чи відсутності відомостей про митне оформлення ідентичних чи аналогічних товарів, як цього вимагають митні процедури, суд першої інстанції за наведеного у сукупності зробив висновок про протиправність оскаржуваних рішень про коригування митної вартості товару, що стало підставою для їх скасування разом з картками відмов у прийнятті митних декларацій, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення.
Восьмий апеляційний адміністративний суд постановою від 21 лютого 2023 року скасував рішення Львівського окружного адміністративного суду від 26 жовтня 2022 року та прийняв нову постанову, якою в задоволенні позовних вимог відмовлено.
Відмовляючи у позові, апеляційний суд виходив з того, що в угодах з контрагентами (Польща) було передбачено наявність документів, які б підтверджували якісні характеристики товару. Усупереч цьому у жодному товаросупровідному документі, наданому до митного оформлення, не було зазначено якісних характеристик товару, а відомості щодо сорту товару вказано лише в СМR «яблука сорту Айдаред», проте у гр. 31 МД відсутня інформація щодо сорту товару, а у висновку експерта наведено діапазон цін із розходженням від 0,2 до 1,0 польських злотих/кг для товару «яблука свіжі», в той час, як у роздруківках з сайту надана цінова інформація на яблука, для яких визначено конкретні комерційні характеристики, експертом не проводилось дослідження впливу конкретної якісної характеристики товару на рівень вартості. На користь таких сумнівів свідчить і невідповідність місця розвантаження яблук, яке у договорі купівлі-продажу та рахунку-фактурі вказано «Львів», а у СМR значиться «Буськ», а також й те, що подана декларація країни відправлення містила дані щодо ціни товару, відмінної від вказаної в інвойсі.
Наведене, за висновком апеляційного суду, створювало обґрунтований сумнів у належному підтвердженні числових значень митної вартості задекларованого товару й було обумовлене необхідністю оцінки наявних ризиків щодо можливого заниження митої вартості, необхідністю у зв`язку з цим перевірки даних щодо правильності формування ціни на задекларований товар, а також підтвердження того, наскільки обґрунтованим є декларування митної вартості товару за ціною, нижчою аніж та, що вже наявна у митного органу. Праву митного органу упевнитись у достовірності або точності будь-якої заяви, документа чи розрахунку, поданих для цілей визначення митної вартості, кореспондує обов`язок декларанта надавати відомості для підтвердження митної вартості,  а оскільки Позивач не надав витребуваних митницею документів, за наслідком послідовного з`ясування неможливості застосування кожного наступного методу визначення ціни імпортованого товару, Відповідачем правильно застосовано резервний метод.
1.3. Короткий зміст касаційної скарги та відзиву на неї
Не погоджуючись з рішенням суду апеляційної інстанції, Позивач звернувся з касаційною скаргою, в якій, посилаючись на ухвалення апеляційним судом оскаржуваного судового рішення без урахування висновків щодо застосування норм права за подібних правовідносинах, викладених у постановах Верховного Суду, просив постанову суду апеляційної інстанції скасувати залишивши в силі рішення суду першої інстанції.
Підставою касаційного оскарження скаржник вказує пункт 1 частини четвертої статті 328 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України).
Відповідач у відзиві на касаційну скаргу не погоджується з доводами та вимогами скаржника, просить залишити касаційну скаргу без задоволення, а рішення суду апеляційної інстанції - без змін.
2. СТИСЛИЙ ВИКЛАД ОБСТАВИН СПРАВИ, ВСТАНОВЛЕНИХ СУДАМИ ПОПЕРЕДНІХ ІНСТАНЦІЙ
ТОВ «Буський консервний завод» (Покупець) та OMEGA Lidia Jaworska (Продавець) уклали контракт №05/04, а також між ТОВ «Буський консервний завод» (Покупець) та Sanfrukt Sp. z. o.o (Продавець) укладено контракт №13/01/22.
Згідно з пунктами 1.1 - 2.4 цих контрактів Продавці мали продати, а Покупець придбати та оплатити товар, найменування, кількість, загальна ціна за одиницю якого зазначається в інвойсах на кожну окрему партію товару, які є невід`ємною частиною даних договорів. Ціна на товар встановлюється в євро або доларах США та вказується в рахунку-фактурі.
На підставі контракту від 13 січня 2022 року №13/01/22 Продавець Sanfrukt Sp. z.o.o. виставив Покупцю ТОВ «Буський консервний завод» інвойси: від 14 січня 2022 року №0012/ЕХР/2022 за поставку яблук свіжих в кількості 19920 кг на загальну суму 5179,20 доларів США; від 26 січня 2022 року №0023/ЕХР/2022 за поставку яблук свіжих в кількості 20280 кг на загальну суму 5272,80 доларів США; від 28 січня 2022 року №0027/ЕХР/2022 за поставку яблук свіжих в кількості 20280 кг на загальну суму 5272,80 доларів США.
На підставі контракту від 5 квітня 2021 року №05/04 Продавець OMEGA Lidia Jaworska виставив Покупцю ТОВ «Буський консервний завод» інвойси: від 19 січня 2022 року №001/01/2022/ЕХ за поставку яблук свіжих в кількості 20160 кг на загальну суму 5241,60 доларів США; від 24 січня 2022 року №002/01/2022/ЕХ за поставку яблук свіжих в кількості 20300 кг на загальну суму 5278,00 доларів США; від 26 січня 2022 року №003/01/2022/ЕХ за поставку яблук свіжих в кількості 20320 кг на загальну суму 5283,20 доларів США; від 27 січня 2022 року №004/01/2022/ЕХ за поставку яблук свіжих в кількості 20275 кг на загальну суму 5271,50 доларів США; від 2 лютого 2022 року №001/02/2022/ЕХ за поставку яблук свіжих в кількості 20310 кг на загальну суму 5280,60 доларів США; від 9 лютого 2022 року №005/02/2022/ЕХ за поставку яблук свіжих в кількості 20145 кг на загальну суму 5237,70 доларів США; від 2 лютого 2022 року №002/02/2022/ЕХ за поставку яблук свіжих в кількості 20280 кг на загальну суму 5272,80 доларів США; від 14 лютого 2022 року №006/02/2022/ЕХ за поставку яблук свіжих в кількості 20330 кг на загальну суму 5285,80 доларів США; від 15 лютого 2022 року №007/02/2022/ЕХ за поставку яблук свіжих в кількості 20375 кг на загальну суму 5297,50 доларів США; від 18 лютого 2022 року №008/02/2022/ЕХ за поставку яблук свіжих в кількості 20300 кг на загальну суму 5278,00 доларів США.
З метою здійснення митного оформлення ввезеного товару в режимі імпорту декларантом ТОВ «Буський консервний завод» в період січня-лютого поточного року оформило та подалодо Львівської митниці митні декларації ІМ40ДЕ, в яких ціну товару визначив за основним методом з розрахунку 0,26 долара США за 1 кілограм:
1. від 18 січня 2022 року №UA209140/2022/003450, в якій у графі 42 зазначено митну вартість товару в сумі 5179,20 доларів США, що згідно з курсом валюти, вказаним у графі 23 декларації, становить 145649,49 грн;
2. від 31 січня 2022 року №UA209140/2022/007572, в якій у графі 42 зазначено митну вартість товару в сумі 5272,80 доларів США, що згідно з курсом валюти, вказаним у графі 23 декларації, становить 151771,75 грн;
3. від 1 лютого 2022 року №UA209140/2022/008070, в якій у графі 42 зазначено митну вартість товару в сумі 5272,80 доларів США, що згідно з курсом валюти, вказаним у графі 23 декларації, становить 149315,15 грн;
4. від 22 січня 2022 року №UA209140/2022/004952, в якій у графі 42 зазначено митну вартість товару в сумі 5241,60 доларів США, що згідно з курсом валюти, вказаним у графі 23 декларації, становить 148460,98 грн;
5. від 27 січня 2022 року №UA209140/2022/006433, в якій у графі 42 зазначено митну вартість товару в сумі 5278,00 доларів США, що згідно з курсом валюти, вказаним у графі 23 декларації, становить 151997,96 грн;
6. від 29 січня 2022 року №UA209140/2022/007327, в якій у графі 42 зазначено митну вартість товару в сумі 5283,20 доларів США, що згідно з курсом валюти, вказаним у графі 23 декларації, становить 153148,87 грн;
7. від 31 січня 2022 року №UA209140/2022/007571, в якій у графі 42 зазначено митну вартість товару в сумі 5271,50 доларів США, що згідно з курсом валюти, вказаним у графі 23 декларації, становить 151734,33 грн;
8. від 4 лютого 2022 року №UA209140/2022/009455, в якій у графі 42 зазначено митну вартість товару в сумі 5280,60 доларів США, що згідно з курсом валюти, вказаним у графі 23 декларації, становить 149283,09 грн;
9. від 11 лютого 2022 року №UA209140/2022/011821, в якій у графі 42 зазначено митну вартість товару в сумі 5237,70 доларів США, що згідно з курсом валюти, вказаним у графі 23 декларації, становить 146004,03 грн;
10. від 7 лютого 2022 року №UA209140/2022/010119, в якій у графі 42 зазначено митну вартість товару в сумі 5272,80 доларів США, що згідно з курсом валюти, вказаним у графі 23 декларації, становить 148412,45 грн;
11. від 16 лютого 2022 року №UA209140/2022/013352, в якій у графі 42 зазначено митну вартість товару в сумі 5285,80 доларів СШA, що згідно з курсом валюти, вказаним у графі 23 декларації, становить 148500,85 грн;
12. від 17 лютого 2022 року №UA209140/2022/013826, в якій у графі 42 зазначено митну вартість товару в сумі 5297,50 доларів США, що згідно з курсом валюти, вказаним у графі 23 декларації, становить 149919,25 грн;
13. від 21 лютого 2022 року №UA209140/2022/015177, в якій у графі 42 зазначено митну вартість товару в сумі 5278,00 доларів США, що згідно з курсом валюти, вказаним у графі 23 декларації, становить 150341,72 грн.
Для підтвердження заявленої митної вартості товару та її визначення за основним методом декларант подав до митного органу наступні документи: митні декларації, зовнішньоекономічні договори (контракти), рахунки-фактури (інвойси), міжнародні товарно-транспортні накладні, сертифікати про походження товару, фітосанітарні сертифікати, висновок експерта про вартісні характеристики товару.
Митний орган запропонував декларанту відповідно до частин третьої, четвертої статті 53 МК України надати додаткові документи для підтвердження митної вартості: рахунок-фактура (інвойс) або рахунок-проформа (якщо товар не є об`єктом купівлі-продажу); якщо рахунок сплачено, - банківські платіжні документи, що стосуються оцінюваного товару; за наявності - інші платіжні та/або бухгалтерські документи, що підтверджують вартість товару та містять реквізити, необхідні для ідентифікації ввезеного товару; транспортні (перевізні) документи, якщо за умовами поставки витрати на транспортування не включені у вартість товару, а також документи, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів; якщо здійснювалося страхування, - страхові документи, а також документи, що містять відомості про вартість; договір (угоду, контракт) із третіми особами, пов`язаний з договором (угодою, контрактом) про поставку товарів, митна вартість яких визначається; рахунки про здійснення платежів третім особам на користь продавця, якщо такі платежі здійснюються за умовами, визначеними договором (угодою, контрактом); рахунки про сплату комісійних, посередницьких послуг, пов`язаних із виконанням умов договору (угоди, контракту); виписку з бухгалтерської документації; каталоги, специфікації, прейскуранти (прайс-листи) виробника товару; копію митної декларації країни відправлення; висновки про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями, та/або інформація біржових організацій про вартість товару або сировини.
На пропозицію митного органу декларант повідомив про відсутність можливості надання додаткових документів.
За результатами розгляду поданих декларантом документів Львівська митниця не погодилася із зазначеною митною вартістю та винесла рішення: від 20 січня 2022 року №209000/2021/210022/1, від 31 січня 2022 року №209000/2022/210047/1, від 1 лютого 2022 року №209000/2022/210055/1, від 1 лютого 2022 року №209000/2022/210026/2, від 27 січня 2022 року №209000/2022/210038/1, від 29 січня 2022 року №209000/2022/210042/1, від 31 січня 2022 року №209000/2022/210046/1, від 4 лютого 2022 року №209000/2022/210059/1, від 11 лютого 2022 року №209000/2022/210081/1, від 7 лютого 2022 року №209000/2022/210067/1, від 16 лютого 2022 року №209000/2022/210089/1, від 17 лютого 2022 року №209000/2022/210092/1, від 21 лютого 2022 року №209000/2022/210100/1 про коригування митної вартості товарів, якими митну вартість імпортованого товару визначено за резервним методом, з розрахунку 0,72 доларів США за 1 кілограм, у зв`язку з чим службовою особою Відповідача видано картки відмови у митному оформленні (випуску) товарів: №UA209140/2022/000064, №UA209140/2022/000134, №UA209140/2022/000154, №UA209140/2022/000080, №UA209140/2022/000110, №UA209140/2022/000124, №UA209140/2022/000133, №UA209140/2022/000174, №UA209140/2022/000230, №UA209140/2022/000193, №UA209140/2022/000226, №UA209140/2022/000275, №UA209140/2022/000305.
Внаслідок відмови митного органу у митному оформленні (випуску) товарів та з огляду на нетривалий строк зберігання товару, декларант подав до Львівської митниці митні декларації №UA209140/2022/004366, №UA209140/2022/007757, №UA209140/2022/008331, №UA209140/2022/005000, №UA209140/2022/006647, №UA209140/2022/007407, №UA209140/2022/007756, №UA209140/2022/009788, №UA209140/2022/012280, №UA209140/2022/010358, №UA209140/2022/013848, №UA209140/2022/014194, №UA209140/2022/015444, за якими імпортований товар випущено у вільний обіг у зв`язку зі сплатою митних платежів згідно з митною вартістю товару, визначеною декларантом, та забезпеченням сплати різниці між сумою митних платежів, обчисленою згідно з митною вартістю товарів, визначеною декларантом, та сумою митних платежів, обчисленою згідно з митною вартістю товарів, визначеною митним органом, шляхом надання гарантій відповідно до розділу X МК України.
3. ДОВОДИ УЧАСНИКІВ СПРАВИ
3.1. Доводи Позивача (особи, яка подала касаційну скаргу)
Позивач зазначає, що витребовуючи додаткові документи на підтвердження заявленої митної вартості товару (яблук свіжих) на рівні ціни зовнішньоекономічних контрактів, митний орган не визначив конкретного переліку документів, які, на думку Відповідача, належним чином підтверджували б задекларовану вартість. 
Позивач вважає, що сумніви митного органу у достовірності визначеної митної вартості за першим методом ґрунтуються на припущеннях, оскільки подані до митного оформлення документи є достатніми для спростування будь-яких сумнівів щодо ціни товару, а Відповідач не вказував на неправильність проведеного розрахунку митної вартості, як і щодо того, які саме складові митної вартості Відповідач вважає непідтвердженими документально. При цьому Позивач наполягає, що поданим декларантом експертним висновком підтверджується, що вартість яблук походженням з Європейського Союзу з урахуванням витрат на їх доставку до митної території України без нарахування митних платежів та зборів складає від 0,248 до 0,26 долара США/кг. Така ж купівельна вартість яблук підтверджується й оголошеннями з вільних джерел з мережі Інтернет та відповіддю продавця про підтвердження ціни.  
Щодо тверджень Відповідача про невнесення інформації щодо характеристик товару до графи 31 митних декларацій, Позивач акцентує, що у графі 31 вказано інформацію про загальноприйнятий короткий торговельний опис товару «яблука свіжі». Наполягає, що цей опис містить відомості, що дають змогу ідентифікувати товар та бути достатньо точним для класифікації товару за заявленим у графі 33 кодом - 0808108010 згідно з УКТ ЗЕД й таке заповнення декларації узгоджується з вимогами Порядку заповнення митних декларацій окремих типів, затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 22 грудня 2020 року №795, адже ані цей Порядок, ані УКТ ЗЕД не передбачають необхідності внесення до митної декларації інформації щодо сорту та класу яблук свіжих, що доводить, як стверджує скаржник, безпідставність вимог митного органу щодо подання додаткових документів. З цих же підстав, на переконання Позивача, безпідставними є й аргументи Відповідача про те, що об`єктом порівняння у поданому висновку експерта були різні сорти імпортованого товару.
Що ж до сертифіката якості, то, як стверджує скаржник, ані умовами контрактів, ані положеннями МК України, цей документ не визначений таким, що впливає на вартісні показники товару, натомість сертифікат якості згідно з контрактами є супроводжуючим товар документом, відтак не є обов`язковим для подання до митного оформлення. 
Пояснюючи умови поставки товару, Позивач покликається на те, що згідно з контрактами доставка товару здійснювалась на підставі базису поставки СРТ «Львів» згідно з правилами Інкотермс-2020, що передбачає включення до ціни, вказаної в інвойсах, як вартості товару, так і суми експортного мита та інших зборів і вартості доставки (фрахту) до місця призначення. Оскільки умовами контрактів з постачальниками OMEGA Lidia Jaworska та Sanfrukt Sp. z.o.o. передбачено визначення конкретної адреси доставки в інвойсі на поставку окремої партії товару або через листування, Позивачем й було відповідно до таких умов шляхом обміну листами змінено з січня 2022 року базис поставки товару на СРТ «Буськ» без зміни вартості товару, чим пояснюється заповнення в CMR інформації щодо поставки товару - СРТ «Буськ», а не СРТ «Львів», як вказано у контрактах.
Відмінність вартості товару у митній декларації країни відправлення, поданій до митної декларації від 18 січня 2022 року №UA209140/2022/003450, від суми в інвойсі Позивач пояснює зміною курсу польського злотого до євро на дату складання інвойсу та дату оформлення митної декларації країни відправлення, оскільки валютою за зовнішньоекономічним контрактом є долар США або євро, в той час як вартість товару в митній декларації країни відправлення зазначена у польських злотих.
Обґрунтовуючи доводи щодо застосування апеляційним судом норм матеріального права без урахування правових висновків Верховного Суду, скаржник посилається на постанови від   13 жовтня 2021 року у справі №804/15600/15, від 14 квітня 2021 року у справі №820/4849/16, від 21 квітня 2021 року у справі №809/1838/15, наполягаючи на тому, що Верховний Суд неодноразово висловлював правову позицію щодо цієї категорії спорів, яка зводиться до того, що витребування додаткових документів може мати місце лише за наявності обґрунтованих сумнівів у достовірності поданих декларантом відомостей, зумовлених неповнотою поданих документів, невідповідністю характеристик товарів, зазначених у поданих документах, митному огляду цих товарів, порівнянням рівня заявленої митної вартості товарів з рівнем митної вартості ідентичних або подібних товарів тощо, а витребовувати необхідно лише ті документи, які дають можливість пересвідчитися в правильності чи помилковості задекларованої митної вартості з вказівкою на те, які саме складові митної вартості товарів є непідтвердженими; рішення ж про коригування митної вартості товару також потребує деталізації з боку митного органу інформації і джерел, використаних при визначенні митної вартості оцінюваних товарів із застосуванням другорядних методів.
Наголошує, що в оскаржуваних рішеннях Відповідач не навів порівняння характеристик оцінюваного товару з ціною товару, узятого за основу для коригування за резервним методом, як і не навів відомостей щодо перевірки митницею наявності відомостей щодо митного оформлення ідентичних чи аналогічних товарів.
3.2. Доводи Відповідача (особи, яка подала відзив на касаційну скаргу)
Відповідач наполягає, що обов`язку декларування вартості імпортованого товару кореспондує право митного органу упевнюватися у правильності й достовірності її визначення. Тому вважає обґрунтованим витребування у Позивача додаткових документів, оскільки при перевірці наданих до митного оформлення документів було виявлено ряд невідповідностей, як-от: умовами укладених зовнішньоекономічних контрактів визначено постачання товару (яблук свіжих) з урахуванням якісних вимог до плодоовочевої продукції, що передбачає наявність документів, які підтверджують якісні характеристики товару, що впливає на вартісні показники товару, проте якісні характеристики товару не зазначені у жодному товаросупровідному документі, як і не надано сертифікатів якості; у CMR вказано відомості щодо сорту товару «яблука сорту Айдаред», проте у графі 31 митних декларацій інформація щодо сорту товару відсутня; у висновку експерта-товарознавця не досліджувався вплив визначальних характеристик яблук (сорт, категорія, калібр) на рівень вартості, оскільки у цьому висновку наведено діапазон цін із розходженням від 0,2 до 1,0 польських злотих/кг для товару «яблука свіжі», хоча у роздруківках з сайту містяться цінові пропозиції на яблука з конкретними комерційними характеристиками; у графі 3 CMR місцем розвантаження зазначено «Буськ», що не відповідає умовам поставки згідно з договором купівлі-продажу та рахункам-фактурам, у яких вказано «Львів». Такі невідповідності не спростовано Позивачем й у суді.
За наведеного митний орган обґрунтовано дійшов висновку, що подані документи не містять усіх відомостей на підтвердження числових значень заявленої митної вартості, тому Відповідачем й витребовував документи, за переліком відповідно до частин третьої-четвертої статті 53 МК України. У відповідь Позивач надав декларацію країни відправлення лише до митної декларації від 18 січня 2022 року №UA209140/2022/003450, у якій вартість товару відмінна від суми в інвойсі, а тому Відповідач за відсутності інших документів на підтвердження достовірності задекларованої вартості товару, правомірно прийняв спірні рішення про коригування митної вартості. 
Пояснює, що витребування додаткових документів у Позивача було обумовлене необхідністю оцінки наявних ризиків щодо можливого заниження митної вартості, а також підтвердження обґрунтованості декларування митної вартості товару за ціною нижчою, аніж наявна у митного органу, однак Позивач не надав жодних витребуваних документів, не спростував сумнівів митниці щодо заявленої митної вартості та не довів, що ним правильно здійснено розрахунки митної вартості, у тому числі обрано метод визначення митної вартості товарів, що не дало можливості митниці перевірити декларування всіх складових митної вартості у повному обсязі та стало підставою для визначення митної вартості не за першим методом. В контексті наведеного звертає увагу на висновки Верховного Суду у постановах від 16 квітня 2019 року по справі №804/16271/15, від 19 червня 2020 року по справі №1.380.2019.002044, від 15 лютого 2022 року по справі №826/12901/17.
Неможливість застосування кожного попереднього методу визначення вартості задекларованого товару зумовила обрання резервного методу визначення митної вартості, а джерелом коригування митної вартості яблук стала митна декларація від 14 січня 2022 року №UA209170/2022/002327.
Також зауважує й на тому, що статтею 52 МК України передбачено право декларанта вимагати від митного органу письмових пояснень щодо неможливості визначення митної вартості за ціною угоди, яким Позивач не скористався.
Щодо пояснень Позивача відмінності ціни товару у митній декларації країни відправлення, поданій до митної декларації від 18 січня 2022 року №UA209140/2022/003450, від суми в інвойсі, Відповідач акцентує на їх хибності звертаючи увагу на те, що згідно з митною декларацією країни відправлення вартість товару становить 22046,00 злотих, в той час як у інвойсі від 14 січня 2022 року №0012/ЕХР/2022 (був долучений до митної декларації від 18 січня 2022 року №UA209140/2022/003450) вартість товару становить 20438,68 злотих або 5179,20 доларів США, тобто ціну товару вказано й у злотих, і у доларах США. Отож, фактурна вартість товару становить 20438,68 злотих, а митна вартість в країні експорту - 22046,00 злотих. Однак таке співвідношення не може бути при постачанні товару за умовами СРТ «Львів», де до митної вартості товару у країні експорту додаються транспортні витрати на території України, що вкотре, як стверджує Відповідач, свідчить на користь невідповідності визначеної Позивачем митної вартості яблук.
Додає й про необґрунтованість тверджень скаржника щодо неналежного оформлення (відсутність необхідної інформації, підстав прийняття) рішень про коригування митної вартості, позаяк спірні рішення містять причини, через які митна вартість імпортованих товарів не може бути визначена за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються (вартість операції), також чітко обґрунтовано необхідність перевірки спірних правовідносин та зазначено документи, надання яких може усунути сумнів у їх достовірності, а також містять джерела, які використовувалися митним органом при визначенні митної вартості. Тому вважає необхідним звернути увагу на висновки Верховного Суду у постанові від 1 жовтня 2019 року по справі №260/87/19 про те, що митна вартість, визначена за резервним методом, повинна ґрунтуватися на раніше визнаних митним органом вартостях, а відтак посилання на відповідну митну декларацію свідчить про належне оформлення рішення про коригування заявленої митної вартості товарів у цьому аспекті.
4. ПОЗИЦІЯ ВЕРХОВНОГО СУДУ
4.1. Оцінка доводів учасників справи 1 висновків судів першої та апеляційної інстанції
Надаючи правову оцінку встановленим обставинам справи та доводам касаційної скарги, а також виходячи з меж касаційного перегляду справи, визначених статтею 341 КАС України колегія суддів зазначає таке.
Частинами першою та другою статті 51 МК України встановлено, що митна вартість товарів, що переміщуються через митний кордон України, визначається декларантом відповідно до норм цього Кодексу. Митна вартість товарів, що ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, визначається відповідно до глави 9 цього Кодексу.
Відповідно до частини четвертої статті 58 МК України митною вартістю товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, є ціна, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за товари, якщо вони продаються на експорт в Україну, скоригована в разі потреби з урахуванням положень частини десятої цієї статті.
Ціна, що була фактично сплачена або підлягає сплаті, - це загальна сума всіх платежів, які були здійснені або повинні бути здійснені покупцем оцінюваних товарів продавцю або на користь продавця через третіх осіб та/або на пов`язаних із продавцем осіб для виконання зобов`язань продавця (частина п`ята статті 58 МК України).
Відповідно до частини першої статті 53 МК України у випадках, передбачених цим Кодексом, декларант подає митному органу документи, що підтверджують заявлену митну вартість товарів і обраний метод її визначення.
У частині другій цієї статті наведений перелік документів, які підтверджують митну вартість товарів.
У разі якщо документи, зазначені у частині другій цієї статті, містять розбіжності, які мають вплив на правильність визначення митної вартості, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, декларант або уповноважена ним особа на письмову вимогу митного органу зобов`язані протягом 10 календарних днів надати (за наявності) додаткові документи, перелік яких визначено у частині третій статті 53 МК України.
Частиною першою статті 54 МК України встановлено, що контроль правильності визначення митної вартості товарів здійснюється митним органом під час проведення митного контролю і митного оформлення шляхом перевірки числового значення заявленої митної вартості.
За змістом частини шостої статті 54 МК України митний орган може відмовити у митному оформленні товарів за заявленою декларантом або уповноваженою ним особою митною вартістю виключно за наявності обґрунтованих підстав вважати, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів, у разі:
1) невірно проведеного декларантом або уповноваженою ним особою розрахунку митної вартості;
2) неподання декларантом або уповноваженою ним особою документів згідно з переліком та відповідно до умов, зазначених у частинах другій - четвертій статті 53 цього Кодексу, або відсутності у цих документах всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари;
3) невідповідності обраного декларантом або уповноваженою ним особою методу визначення митної вартості товару умовам, наведеним у главі 9 цього Кодексу;
4) надходження до митного органу документально підтвердженої офіційної інформації митних органів інших країн щодо недостовірності заявленої митної вартості.
Згідно з положеннями статті 57 МК України визначення митної вартості товарів, які ввозяться в Україну відповідно до митного режиму імпорту, здійснюється за такими методами: 1) основний - за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються (вартість операції); 2) другорядні: а) за ціною договору щодо ідентичних товарів; б) за ціною договору щодо подібних (аналогічних) товарів; в) на основі віднімання вартості; г) на основі додавання вартості (обчислена вартість); ґ) резервний.
Основним методом визначення митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, є перший метод - за ціною договору (вартість операції).
Кожний наступний метод застосовується лише у разі, якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом застосування попереднього методу відповідно до норм цього Кодексу.
При цьому кожний наступний метод застосовується, якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом застосування попереднього методу.
Метод визначення митної вартості товарів за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються, не застосовується, якщо використані декларантом або уповноваженою ним особою відомості не підтверджені документально або не визначені кількісно і достовірні та/або відсутня хоча б одна із складових митної вартості, яка є обов`язковою при її обчисленні (частина друга статті 58 МК України).
Верховний Суд неодноразово у своїх рішеннях (постанови від 19 лютого 2019 року у справі №804/1316/16, від 12 березня 2019 року у справі №826/2313/16, від 27 березня 2020 року у справі №540/2605/18, від 6 травня 2020 року у справі №140/1713/19, від 25 листопада 2020 року у справі №1.380.2019.001657, від 15 квітня 2021 року у справі №804/14964/15) звертав увагу на те, що обов`язок довести задекларовану митну вартість товару лежить на декларанті. Декларант при митному оформленні імпортованого товару зобов`язаний надати документи за переліком, визначеним частиною другою статті 53 МК України. Митні органи мають право здійснювати контроль правильності обчислення декларантом митної вартості, але ці повноваження здійснюються у спосіб, визначений законом, зокрема, витребовування додаткових документів на підтвердження задекларованої митної вартості може мати місце тільки у випадку наявності обґрунтованих сумнівів у достовірності поданих декларантом відомостей. Такі сумніви можуть бути зумовлені неповнотою поданих документів для підтвердження заявленої митної вартості товарів, невідповідністю характеристик товарів, зазначених у поданих документах, митному огляду цих товарів, порівнянням рівня заявленої митної вартості товарів з рівнем митної вартості ідентичних або подібних товарів, митне оформлення яких уже здійснено, і таке інше. Сумніви митниці є обґрунтованими, якщо надані декларантом документи містять розбіжності.
Наявність у митного органу обґрунтованого сумніву в правильності визначення митної вартості є обов`язковою, оскільки з цією обставиною закон пов`язує можливість витребовування додаткових документів у декларанта та надає митниці право вчиняти наступні дії, спрямовані на визначення дійсної митної вартості товарів.
Митний орган зобов`язаний зазначити конкретні обставини, які викликали відповідні сумніви, причини неможливості їх перевірки на підставі наданих декларантом документів, а також обґрунтувати необхідність перевірки сумнівних відомостей та зазначити документи, надання яких може усунути сумніви у їх достовірності.
Необхідність витребовування додаткових документів передусім є способом упевнитися у тому, що декларант правильно визначив митну вартість.
Водночас повноваження контролюючого органу витребовувати додаткові документи стосується тільки тих документів, які дають можливість пересвідчитись у правильності чи помилковості задекларованої митної вартості, а не всі, які передбачені статтею 53 МК України. Не надання декларантом витребовуваних контролюючим органом документів може бути підставою для коригування митної вартості у випадку, коли подані документи є недостатніми чи такими, що у своїй сукупності не спростовують об`єктивних сумнів щодо достовірності наданої декларантом інформації.
Неподання декларантом документів, зазначених у частинах другій-четвертій статті 53 МК України, не тягне для нього безумовних негативних правових наслідків. Неподання таких документів може тягнути за собою відмову в митному оформленні товарів за заявленою декларантом митною вартістю та, відповідно, коригування митної вартості товарів лише в тому разі, коли у митниці будуть обґрунтовані підстави вважати, що таке неподання зумовило неповноту та/або недостовірність відомостей про митну вартість (постанова Верховного Суду від 20 березня 2020 року у справі №480/4423/18).
Отже, у процедурах контролю за митною вартістю товару предметом доказування є ціна товару та інші складові митної вартості товару.
При перевірці судом у разі оскарження декларантом рішення про коригування митної вартості підлягають встановленню обставини та відомості, щодо яких у митного органу виникли сумніви, обґрунтованість причин та підстав витребовування додаткових документів, неможливості визначення митної вартості за обраним декларантом методом та поданими й додатково витребовуваними документами.
Схожі за змістом висновки викладав Верховний Суд у постановах від  13 жовтня 2021 року у справі №804/15600/15, від 14 квітня 2021 року у справі №820/4849/16, від 21 квітня 2021 року у справі №809/1838/15, на які покликається Позивач в обґрунтування підстав касаційного оскарження.
Як встановили суди попередніх інстанцій, для підтвердження заявленої митної вартості імпортованого товару (яблук свіжих) та її визначення за основним методом Позивач подав до митного органу: митні декларації, зовнішньоекономічні договори (контракти), рахунки-фактури (інвойси), міжнародні товарно-транспортні накладні (CMR), сертифікати про походження товару, фітосанітарні сертифікати, висновок експерта про вартісні характеристики товару.
Суди попередніх інстанцій по-різному оцінили наведені вище та надані під час митного оформлення документи на підтвердження заявленої Позивачем митної вартості товару за першим методом.
Суд першої інстанції вважав, що Позивач подав усі необхідні документи для митного оформлення товару за ціною договору, які не містили будь-яких розбіжностей, а суд апеляційної інстанції вказав на відсутність належних відомостей, які обґрунтовують числові значення митної вартості для цілей підтвердження заявленої вартості відповідного товару за першим методом.
Разом з тим, ані зміст рішення суду першої інстанції, ані зміст рішення суду апеляційної інстанції в аспекті встановлених обставин не дає можливості пересвідчись в правильності висновків судів щодо невідповідності/відповідності спірних індивідуальних актів вимогами частини другої статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України.
Так, рішення судів не містить всіх даних, щодо підстав, якими Відповідач обґрунтовував свої сумніви щодо правильності визначення Позивачем митної вартості товару, пропонуючи надати документи по кожній із декларацій та чи були вони доведені до Позивача. Вказуючи ж щодо неподання додаткових документів Позивачем на письмову вимогу Відповідача, суди не встановили чим була обґрунтована така вимога та чи була така вимога обґрунтованою по кожній із декларацій та не звернули увагу, що все ж, як свідчить рішення від 20 січня 2022 року №209000/2021/210022/1, Позивач подав документи, зокрема декларацію країни відправлення.
Обставини щодо подання додаткових документів також наведені й в рішенні суду першої інстанції, відповідно до яких листом від 10 березня 2022 року №б/н (вх. Львівської митниці від 10 березня 2022  року №6756/14-28-08) Позивач, відповідно до частини восьмої статті  55 МК України, після випуску товарів надав митному органу додаткові документи для підтвердження заявленої ним митної вартості товарів, що декларуються: оголошення з вільних джерел інтернет щодо продажу аналогічного товару; відповідь продавця про підтвердження ціни; попередні митні декларації, які оформлені за першим методом визначення митної вартості. Листом від 16  березня 2022 року № 7.4-1/15/13/5706 Відповідач відмовив у скасуванні та залишив без змін оскаржувані рішення про коригування митної вартості.
Апеляційний суд цьому оцінки взагалі не надавав, а суд першої інстанції хоч і надав, проте не встановив чому  подані в порядку  частини восьмої статті  55 МК України документи визнані такими, що не підтверджують митну вартість товару, що ввозив Позивач. 
До того ж аналізуючи підстави, якими Відповідач обґрунтував спірні у сп раві індивідуальні акти, суди не звернули уваги, що кожне із рішень, яке оскаржив Позивач у цій справі, обумовлене хоч і схожими, проте різними обставинами.
Суд першої інстанції, визнаючи протиправними всі рішення, досліджував лише обставини  щодо неподання сертифікатів, відсутності деталізації в митній декларації щодо сорту та класу товару; заявлення поставки на умовах СРТ «Львів», не звернувши увагу й на інші наведені в цих рішеннях підстави, зокрема щодо того, що висновком експерта підтверджена ціна товару, відмінного від того, що ввозив Позивач  за класом та сортом товару. Не звернув суд першої інстанції й увагу на те, що підставою прийняття рішення від 20 січня 2022 року №209000/2021/210022/1 була відмінність ціни товару від суми в інвойсі, а деякі інші рішення були також обґрунтовані й відсутністю декларації країни відправлення. 
Суд же апеляційної інстанції надав оцінку підставам прийняття спірних у справі рішень лише з урахуванням позиції Відповідача без жодного спростування висновків суду першої інстанції та без врахування й  аналізу позиції Позивача, наведеної на їх спростування.  Тобто, обґрунтовуючи правомірність спірних у справі індивідуальних актів,  апеляційний суд посилався на наведені у цих рішеннях твердження Відповідача, без жодної оцінки доводів Позивача, які він наводив на спростування відповідної позиції контролюючого органу та без наведення  жодних посилань в чому конкретно виявилась неправильна правова оцінка судом першої станції відповідних обставин.
Вказуючи на відсутність у жодному товаросупровідному документі якісних характеристик товару (яблук свіжих), окрім зазначення у CMR «яблука сорту Айдаред»,  апеляційний суд не надав відповідної оцінки інформації з інвойсів щодо сорту імпортованих яблук, на які були посилання у відповідних митних деклараціях.
Відтак, узагальнюючи наведене, для правильності вирішення спору суди мали встановити по кожному з оскаржуваних рішень чим обумовлені були сумніви Відповідача щодо правильності визначення Позивачем митної вартості товару по кожній із митних декларацій, чи були обґрунтованими такі сумніви та чи був обізнаний про них Позивач; які документи витребовував Відповідач  на виконання положень частини третьої 53 Митного кодексу України письмовою вимогою по кожній із митних декларацій; чи надавав Позивач такі документи на виконання вимог частини третьої статті 53 МК України по кожній з митних декларацій, якщо так, то чи підтверджували ці документи заявлену митну вартість товару; чи подавав Позивач у іншому, передбаченому чинним на той час законодавством порядку документи для підтвердження заявленої ним митної вартості товарів, що декларуються, та чи підтвердили такі документи  у сукупності із раніше поданими документами митну вартість товару; перевірити  з дотриманням вимог процесуального законодавства  на підставі усіх зібраних доказів та з наданням правової оцінки усім доводам сторін обґрунтованість підстав, покладених в основу спірних у справі індивідуальних актів. 
Крім того, нез`ясованою для цілей цього спору залишилась обставина щодо правомірності  використання Відповідачем при коригуванні вартості товарів  інформації з певної декларації.
Відповідно до правового висновку Верховного Суду, викладеного,  зокрема, у постанові від 8 лютого 2019 року у справі справа №825/648/17, у рішенні про коригування заявленої митної вартості, крім номера та дати митних декларацій, які були взяті за основу для визначення митної вартості оцінюваних товарів, митний орган повинен також навести пояснення щодо зроблених коригувань на обсяги партії ідентичних або подібних (аналогічних) товарів, умов поставки, комерційних умов тощо та зазначити докладну інформацію і джерела, які використовувалися митним органом при визначенні митної вартості оцінюваних товарів із застосуванням другорядних методів.
Як зазначив суд першої інстанції: при ухваленні оскаржуваних рішень Відповідач  використав виключно інформацію щодо вартості товару, що наведена в митній декларації від 14 січня 2022 року № UA209170/2022/002327; Відповідач не виконав обов`язку щодо наведення у рішеннях про коригування митної вартості товару порівняння характеристик оцінюваного товару та характеристик товару, ціна якого взята за основу для коригування митної вартості за резервним методом в розмірі 0,72 долара США за 1 кілограм. 
Апеляційний суд вказав, що рішення про коригування митної вартості товару оформлені відповідно до вимог наказу Міністерства фінансів України від 24 травня 2012 року №598 «Про затвердження форми рішення про коригування митної вартості товарів, Правил заповнення рішення про коригування митної вартості товарів та Переліку додаткових складових до ціни договору».
Наведені судами попередніх інстанцій обставини та передбачені процесуальним законодавством повноваження не дають можливості суду касаційної інстанції встановити обставини щодо того, чи були наведені у відповідних спірних індивідуальних актах, дані, передбачені положеннями Митного кодексу України. Відтак, суд позбавлений можливості та правових підстав сформувати висновки щодо правомірності чи неправомірності  використання  Відповідачем  зазначеної в митній декларації від 14 січня 2022 року № UA209170/2022/002327 інформації при застосуванні резервного методу визначення вартості товарів, що ввозив Позивач, адже судами на підставі належних, допустимих та достовірних доказів також й не встановлено чи зазначені у цій декларації товари були подібними або ідентичними до тих, що поставляв на митну територію Позивач. 
Суд звертає увагу, що принцип безпосереднього дослідження доказів судом вимагає проведення їх дослідження, аналізу й надання оцінки судом саме під час судового розгляду справи, а відомості про обставини справи, на підставі яких суд приймає відповідне рішення по суті, повинні бути достовірними, достатніми, належними та допустимими. Мотивація суду не може обмежуватися цитуванням змісту висновків контролюючого органу та, відповідно, зробленими формальними висновками без безпосереднього аналізу і дослідження доказів судом та встановлення відповідних обставин під час судового розгляду справи.
Наведене не дає підстав вважати, що судами було повно та всебічно встановлено обставини цієї справи, які мають значення для правильного вирішення спору, на основі дослідження й надання юридичної оцінки належним доказам, як і дотримано процесуальну вимогу щодо оцінки усіх важливих та доречних аргументів сторін. 
Тому суду касаційної інстанції, в силу окреслених меж касаційного провадження у статті 341 КАС України, не видається можливим перевірити висновки судів по суті спору в цілому. 
Суд вважає необхідним зауважити й на тому, що рішення суду першої інстанції й постанова суду апеляційної інстанції дублюють зміст позовної заяви й апеляційної скарги відповідно, тобто судові рішення фактично цитують по суті доводи сторін спору й відтворюють їх зміст.
Тому, такий виклад мотивів судових рішень не дає можливості упевнитися, що доводи та аргументи сторін й докази щодо предмета спору були досліджені та перевірені безпосереднього судами.
Згідно з усталеною практикою Європейського суду з прав людини, яка відображає принцип належного здійснення правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються.
Варто відзначити, що у юридичній науці поняття «вмотивованості» судового рішення посідає самостійне місце поряд із поняттями «законності» та «обґрунтованості» в контексті дотримання принципу верховенства права та права на справедливий суд.
Під умотивованістю розуміється повне і всебічне відображення в рішенні суду мотивів, якими він керувався при ухваленні свого рішення, при оцінюванні доказів для встановлення наявності або відсутності обставин, на які сторони покликалися як на підґрунтя своїх вимог і заперечень, із зазначенням, чому певні докази були взяті до уваги або відхилені, й віддзеркалення мотивів щодо позиції суду при застосуванні норм матеріального і процесуального права.
Зміст судового рішення у формі відтворення заяви по суті спору й правової позиції однієї зі сторін створює обґрунтований сумнів щодо умотивованості й законності судового рішення, свідчить про формальний підхід суду та порушення норм процесуального права.
Отже, судові рішення судів як першої, так і суду апеляційної інстанції ухвалені з порушенням норм процесуального права, що унеможливило встановлення фактичних обставин, що мають значення для правильного вирішення справи, що в  силу норм процесуального закону є підставою для скасування рішень та направлення справи на новий розгляд.
Під час нового розгляду справи для повного, об`єктивного та всебічного з`ясування обставин справи суду необхідно надати належну правову оцінку доказам та їх сукупності, які містяться в матеріалах справи або витребовуються, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги й заперечення учасників справи, з посиланням на це в мотивувальній частині свого рішення, враховуючи при цьому відповідні норми матеріального права при дотриманні норм процесуального права.
4.2. Висновки за результатами розгляду касаційної скарги
Частиною четвертою статті 328 КАС України визначено, що підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.
Відповідно до частин першої, другої та третьої статті 242 КАС України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.
Згідно з частиною другою статті 353 КАС України підставою для скасування судових рішень судів першої та (або) апеляційної інстанцій і направлення справи на новий судовий розгляд є порушення норм процесуального права, на які посилається скаржник у касаційній скарзі, яке унеможливило встановлення фактичних обставин, що мають значення для правильного вирішення справи, якщо суд не дослідив зібрані у справі докази, за умови висновку про обґрунтованість заявлених у касаційній скарзі підстав касаційного оскарження, передбачених пунктами 1, 2, 3 частини другої статті 328 цього Кодексу.
Зважаючи на викладене, предмет касаційного оскарження та положення статей 341, 353 КАС України касаційну скаргу слід задовольнити частково та скасувати судові рішення судів першої і апеляційної інстанцій із направленням справи на новий судовий розгляд до суду першої інстанції.
Керуючись статтями 3, 344, 353, 355, 359 КАС України, Суд
П О С Т А Н О В И В:
Касаційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Буський консервний завод» задовольнити частково.
Постанову Восьмого апеляційного адміністративного суду від 21 лютого 2023 року та рішення Львівського окружного адміністративного суду від 26 жовтня 2022 року скасувати.
Справу  №380/6441/22 передати на новий розгляд до суду першої інстанції.
Постанова набирає законної сили з дати її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.
Головуюча суддя                                                            Н.Є. Блажівська
Судді                                                                                О.В. Білоус
                                                                                О.О. Шишов