ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 вересня 2023 р.	Справа № 440/1015/22	
Другий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:
Головуючого судді: Любчич Л.В.,
Суддів: Присяжнюк О.В. ,  Спаскіна О.А. ,
за участю секретаря судового засідання Труфанової К.М.
          розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Другого апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Полтавського окружного адміністративного суду від 17.08.2022, головуючий суддя І інстанції: С.С. Сич, вул. Пушкарівська, 9/26, м. Полтава,  36039,  по справі № 440/1015/22
          за позовом            ОСОБА_1  
          до       Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області              
          про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИВ:

Позивач ОСОБА_1 (надалі - позивач, ОСОБА_1 ) звернувся до Полтавського окружного адміністративного суду з позовною заявою до Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області (надалі - відповідач, ГУ ПФУ в Полтавській області), у якій просив:
визнати протиправними дії ГУ ПФУ в Полтавській області щодо перерахунку та виплати з 01.04.2021 пенсії з обмеженням її максимального розміру сумою, що не перевищує десяти прожиткових мінімумів встановлених для осіб, які втратили працездатність;
зобов`язати ГУ ПФУ в Полтавській області провести з 01.04.2019 перерахунок призначеної пенсії без обмеження максимальним розміром та здійснити виплату (доплату) різниці між перерахованою та виплаченою пенсією за минулий час, у подальшому виплачувати пенсію без її обмеження максимальним розміром;
стягнути з ГУ ПФУ в Полтавській області на користь позивача 25 000 грн. в рахунок відшкодування моральної шкоди.
Рішенням Полтавського окружного адміністративного суду від 24 березня 2022 року у справі № 440/1015/22 адміністративний позов ОСОБА_1 задоволено частково.
Визнано протиправними дії ГУ ПФУ в Полтавській області щодо обмеження пенсії ОСОБА_1 максимальним розміром при її перерахунку з 01 квітня 2019 року.
Зобов`язано ГУ ПФУ в Полтавській області перерахувати ОСОБА_1 пенсію без обмеження максимальним розміром з 01 квітня 2019 року та здійснити виплату ОСОБА_1 суми перерахованої пенсії, з урахуванням виплачених сум. 
В іншій частині позовних вимог відмовлено.
12 серпня 2022 року ОСОБА_1 подав до суду заяву про визнання протиправними дій, вчинених суб`єктом владних повноважень - відповідачем на виконання рішення суду, у якій просив:
- визнати протиправними дії ГУ ПФУ в Полтавській області щодо повторного застосування обмеження максимального розміру пенсії з 01.03.2022 при обрахунку її розміру та виплаті у подальшому;
- зобов`язати перерахувати пенсію без обмеження максимальним розміром з 01 березня 2022 року та здійснити виплату суми перерахованої пенсії, з урахуванням виплачених сум;
- постановити окрему ухвалу та направити її до Пенсійного фонду України для вжиття заходів щодо усунення причин та умов, що сприяли порушенню закону, в тому числі для розгляду питання щодо притягнення до відповідальності осіб, рішення, дії чи бездіяльність яких визнаються протиправними.
Ухвалою Полтавського окружного адміністративного суду від 17 серпня 2022 року повернуто заявнику без розгляду клопотання ОСОБА_1 про визнання поважними причин пропуску строку звернення до суду у справі № 440/1015/22 із заявою про визнання протиправними дій ГУ ПФУ в Полтавській області по виконанню рішення Полтавського окружного адміністративного суду у справі № 440/1015/22 від 24 березня 2022 року.
Повернуто заявнику заяву ОСОБА_1 про визнання протиправними дій ГУ ПФУ в Полтавській області по виконанню рішення Полтавського окружного адміністративного суду у справі № 440/1015/22 від 24 березня 2022 року за адміністративним позовом ОСОБА_1 .
Не погодившись з ухвалою суду першої інстанції позивач подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, просив скасувати ухвалу Полтавського окружного адміністративного суду від 17 серпня 2022 року та направити справу до суду першої інстанції для продовження розгляду.
В обґрунтування вимог апеляційної скарги апелянт зазначив, що військовий стан, що обумовив роботу позивача у зв`язку з навчанням військовослужбовців, в тому числі у вихідні та святкові дні, є достатньою підставою для визнання поважними причин пропуску звернення до суду з цією заявою. Вказує, що про порушення своїх прав дізнався з другого листа відповідача від 14.07.2022, а не з першого – від 04.05.2022.
Відповідач правом подання відзиву на апеляційну скаргу не скористався, що не перешкоджає розгляду цієї справи відповідно до приписів ч. 4 ст. 304 КАС України.
Сторони в судове засідання не прибули, про дату, час та місце розгляду справи повідомлені належним чином. 
Відповідно до ч. 2 ст. 313 КАС України неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.
Колегія суддів, вислухавши суддю-доповідача, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, дослідивши докази, що стосуються фактів, на які апелянт посилається в апеляційній скарзі, дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.
Колегія суддів встановила такі обставини.
Рішенням Полтавського окружного адміністративного суду від 24 березня 2022 року у справі №440/1015/22 адміністративний позов ОСОБА_1 задоволено частково.
04 травня 2022 року Полтавським окружним адміністративним судом видано виконавчий лист №440/1015/22.
02 травня 2022 року з метою виконання рішення суду від 24 березня 2022 року у справі №440/1015/22 відповідачем здійснено перерахунок пенсії ОСОБА_1 з 01.04.2019 та за результатами проведеного перерахунку підсумок пенсії (з надбавками) склав 29 535,05 грн.
Також 02 травня 2022 року відповідачем здійснено перерахунок пенсії позивача у зв`язку з індексацією з 01.03.2022 та за результатами проведеного перерахунку підсумок пенсії (з надбавками) склав 32 047,35 грн.
При цьому, розмір пенсії ОСОБА_1 , починаючи з червня 2019 року обмежений максимальним розміром 28 038,05 грн.
24 квітня 2022 року ОСОБА_1 звернувся до ГУ ПФУ в Полтавській області із зверненням щодо проведення перерахунку пенсії на виконання рішення суду, на яке листом ГУ ПФУ в Полтавській області №5363-4186/К-02/8-1600/22 від 04 травня 2022 року позивача повідомлено, що на виконання рішення Полтавського окружного адміністративного суду від 24.03.2022 по справі №440/1015/22 ОСОБА_1 проведено перерахунок пенсії з 01.04.2019 без обмеження її максимального розміру. Доплата пенсії за рішення суду нарахована за період з 01.04.2019 по 31.05.2022 у сумі 408 054,50 грн. Виплату пенсії, перераховану на виконання рішення суду, буде розпочато з 01.06.2022 в розмірі 28 038,05 грн.
Разом із листом №5363-4186/К-02/8-1600/22 від 04 травня 2022 року    ГУ ПФУ в Полтавській області направлено позивачу копії запитуваних документів про проведення перерахунку пенсії на виконання рішення суду, зокрема, копії описаних вище рішень від 02 травня 2022 року про перерахунок пенсії позивача з 01.04.2019 та з 01.03.2022, розрахунок на доплату пенсії.
11 липня 2022 року позивач повторно звернувся з питання виконання рішення суду на веб-портал Пенсійного фонду України з питання виконання рішення суду у справі №440/1015/22, на яке отримав відповідь листом ГУ ПФУ в Полтавській області №7818-6619/К-02/8-1600/22 від 14 липня 2022 року, яким позивача повідомлено, що з приводу виконання рішення Полтавського окружного адміністративного суду від 24.03.2022 по справі №440/1015/22 ОСОБА_1 надавалася відповідь листом ГУ ПФУ в Полтавській області від 04.05.2022 №5363-4186/К-02/8-1600/22.
Не погодившись з діями відповідача, позивач звернувся до суду з цією заявою.
Повертаючи цю заяву суд першої інстанції виходив з пропуску позивачем десятиденного строку звернення до суду з відповідною заявою.
Колегія суддів погоджується з таким висновком суду першої інстанції та зазначає.
Статтею 129-1 Конституції України визначено, що судове рішення є обов`язковим до виконання. Держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку. Контроль за виконанням судового рішення здійснює суд.
Відповідно до приписів частини другої статті 14 КАС України судові рішення, що набрали законної сили, є обов`язковими до виконання всіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими та службовими особами, фізичними і юридичними особами та їх об`єднаннями на всій території України.
Згідно зі статтею 370 КАС України судове рішення, яке набрало законної сили, є обов`язковим для учасників справи, для їхніх правонаступників, а також для всіх органів, підприємств, установ та організацій, посадових чи службових осіб, інших фізичних осіб і підлягає виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, або за принципом взаємності, – за її межами.
Невиконання судового рішення спричиняє відповідальність, встановлену законом.
Статтею 382 КАС України передбачений судовий контроль за виконанням судових рішень в адміністративних справах, який здійснюється судом шляхом зобов`язання суб`єкта владних повноважень, не на користь якого ухвалене судове рішення, подати у встановлений судом строк звіт про виконання судового рішення, розгляду поданого звіту про виконання судового рішення, а в разі неподання такого звіту – встановленням нового строку для подання звіту та накладенням штрафу на керівника суб`єкта владних повноважень, відповідального за виконання рішення.
Іншу форму судового контролю за виконанням судових рішень в адміністративних справах передбачено статтею 383 КАС України, якою врегульовано можливість визнання протиправними рішень, дій чи бездіяльності, вчинених суб`єктом владних повноважень – відповідачем на виконання рішення суду.
Відповідно до частини першої статті 383 КАС України особа-позивач, на користь якої ухвалено рішення суду, має право подати до суду першої інстанції заяву про визнання протиправними рішень, дій чи бездіяльності, вчинених суб`єктом владних повноважень – відповідачем на виконання такого рішення суду, або порушення прав позивача, підтверджених таким рішенням суду.
Згідно із частинами другою та третьою статті 383 КАС України у такій заяві зазначаються: 1) найменування адміністративного суду, до якого подається заява; 2) ім`я (найменування) позивача, поштова адреса, а також номер засобу зв`язку, адреса електронної пошти, якщо вони відомі; 3) ім`я (найменування) відповідача, посада і місце служби посадової чи службової особи, поштова адреса, а також номер засобу зв`язку, адреса електронної пошти, якщо вони відомі; 4) ім`я (найменування) третіх осіб, які брали участь у розгляді справи, поштова адреса, номер засобу зв`язку, адреса електронної пошти, якщо вони відомі; 5) номер адміністративної справи; 6) відомості про набрання рішенням законної сили та про наявність відкритого касаційного провадження; 7) інформація про день пред`явлення виконавчого листа до виконання; 8) інформація про хід виконавчого провадження; 9) документ про сплату судового збору, крім випадків, коли його не належить сплачувати за подання відповідної заяви; 10) перелік документів та інших матеріалів, що додаються.
На підтвердження обставин, якими обґрунтовуються вимоги, позивач зазначає докази, про які йому відомо і які можуть бути використані судом. До заяви додаються докази її надсилання іншим учасникам справи.
Частиною четвертою вказаної статті визначено, що заяву, зазначену у частині першій цієї статті, може бути подано протягом десяти днів з дня, коли позивач дізнався або повинен був дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів, але не пізніше дня завершення строку пред`явлення до виконання виконавчого листа, виданого за відповідним рішенням суду.
Отже, зі змісту ч.1 та 4 ст. 383 КАС України вбачається, що строк для подання заяви про встановлення судового контролю за виконанням судового рішення в порядку цієї статті починає свій перебіг від дня, коли особа-позивач, на користь якої ухвалено рішення суду, дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів унаслідок прийняття суб`єктом владних повноважень – відповідачем на виконання рішення суду певних рішень, вчинення ним дій чи допущення бездіяльності, які така особа просить визнати протиправними у відповідній заяві, або ж – про порушення відповідачем її прав, підтверджених рішенням суду, в інший спосіб.
Відповідно до ч.5 ст. 383 КАС України у разі відповідності заяви вимогам, зазначеним у цій статті, вона підлягає розгляду та вирішенню в порядку письмового провадження або в судовому засіданні на розсуд суду протягом десяти днів з дня її отримання. Неприбуття в судове засідання осіб, які були належним чином повідомлені, не перешкоджає розгляду такої заяви.
У разі невідповідності заяви вказаним вище вимогам вона ухвалою суду, прийнятою в порядку письмового провадження, повертається заявнику. Така ухвала суду може бути оскаржена.
Як установив суд першої інстанції, позивач двічі звертався до ГУ ПФУ в Полтавській області зі зверненнями щодо проведення перерахунку пенсії на виконання рішення суду, на що отримав відповіді листами №5363-4186/К-02/8-1600/22 від 04 травня 2022 року та №7818-6619/К-02/8-1600/22 від 14 липня 2022 року.
Отже, позивач дізнався про порушення своїх прав, свобод чи інтересів у травні 2022 року після отримання разом із листом №5363-4186/К-02/8-1600/22 від 04 травня 2022 року копій рішень пенсійного органу про перерахунок пенсії позивача від 02 травня 2022 року та розрахунку на доплату пенсії.
Проте, позивач звернувся з цією заявою до суду про визнання протиправними дій, вчинених суб`єктом владних повноважень - відповідачем на виконання рішення суду лише 12 серпня 2022 року, тобто після спливу десяти днів з дня, коли позивач дізнався або повинен був дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.
За таких обставин колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, щодо наявності підстав для повернення заяви ОСОБА_1 про визнання протиправними дій ГУ ПФУ в Полтавській області по виконанню рішення Полтавського окружного адміністративного суду у справі №440/1015/22 від 24 березня 2022 року, оскільки така подана без дотримання строків, визначених ч. 4 ст. 383 КАС України.
Посилання апелянта на те, що суд першої інстанції помилково  зазначив, що про порушення прав він дізнався  у травні 2022 року, колегія суддів вважає такими, що не спростовують правомірних висновків суду першої інстанції, оскільки навіть і після отримання листа від 14.07.2022 від пенсійного органу, він звернувся до суду із заявою в порядку ст. 383 КАС України понад строки встановлені  КАС України.
Посилання апелянта на те, що зазначені дії відповідача є триваючими, колегія суддів вважає безпідставними, оскільки законодавець пов`язує  відрахування строку звернення до суду із заявою про встановлення судового контролю за виконанням судового рішення в порядку статті 383 КАС України  від дня, коли особа-позивач, на користь якої ухвалено рішення суду, дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів унаслідок прийняття суб`єктом владних повноважень – відповідачем на виконання рішення суду певних рішень, вчинення ним дій чи допущення бездіяльності.  
Ухвалюючи це судове рішення колегія суддів керується ст. 322 КАС України, ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, практикою Європейського суду з прав людини (рішення Серявін та інші проти України) та Висновком11 (2008) Консультативної ради європейських суддів (п.41) щодо якості судових рішень.
Згідно з рішенням Європейського суду з прав людини по справі Серявін та інші проти України (п. 58) суд повторює, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішенні судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча п. 1 ст. 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожний аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення.
Пунктом 41 Висновку 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів зазначено, що обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення. Згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах. З тим, щоб дотриматися принципу справедливого суду, обґрунтування рішення повинно засвідчити, що суддя справді дослідив усі основні питання, винесені на його розгляд.
Враховуючи вищезазначені положення, дослідивши фактичні обставини та питання права, що лежать в основі спору у цій справі, колегія суддів дійшла висновку про відсутність необхідності надання відповіді на інші аргументи апелянта, оскільки судом були досліджені усі основні питання, які є важливими для прийняття даного судового рішення.
Статтею 316 КАС України встановлено, що суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Таким чином, переглянувши ухвалу суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що при прийнятті оскаржуваного рішення суд правильно застосував норми процесуального права.
Керуючись ст. 242, 243, 250, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 328, 383 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - залишити без задоволення.
Ухвалу Полтавського окружного адміністративного суду від 17 серпня 2022 року по справі № 440/1015/22 - залишити без змін.   
Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена у касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду.

Головуючий суддя 		Л.В. Любчич	
Судді	   	О.В. Присяжнюк    О.А. Спаскін   	
Повний текст постанови складено  11.09.2023.