ПІВНІЧНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД      
вул. Шолуденка, буд. 1, літера А, м. Київ, 04116, (044) 230-06-58 inbox@anec.court.gov.ua 

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
"05" липня 2023 р.           Справа№ 910/1422/23
Північний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів: 
головуючого:           Суліма  В.В.
суддів:            Майданевича А.Г. 
          Коротун О.М. 
 
при секретарі судового засідання : Шевченко Н.А.
за участю представників сторін: 
від позивача: Замула Р.О.;
від відповідача 1: Король Д.В.;
від відповідача 2: не прибув,
розглянувши апеляційну скаргу Приватного підприємства "Релакс"
на додаткову ухвалу Господарського суду міста Києва від   05.06.2023 року
за заявою   Комунального некомерційного підприємства "Київська міська клінічна лікарня № 7" виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації)
про   розподіл судових витрат
у справі № 910/1422/23 (суддя Грєхова О.А.)
за позовом    Приватного підприємства "Релакс"
до   Комунального некомерційного підприємства "Київська міська клінічна лікарня № 7" виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації)
Фізичної особи-підприємця Компанієць Лідії Іванівни
про   визнання протиправними дії. 

                                                          ВСТАНОВИВ:
          Приватне підприємство "Релакс" (далі - позивач) звернулось до Господарського суду міста Києва із позовними вимогами до Комунального некомерційного підприємства "Київська міська клінічна лікарня № 7" виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) (далі - відповідач) про визнання протиправними дії.
          Позовні вимоги обґрунтовані невірним визначенням відповідачем предмету закупівлі № UA-2023-01-23-003663-a.
          Ухвалою Господарського суду міста Києва від 22.05.2023 року у справі №910/1422/23 позов Приватного підприємства "Релакс" залишено без розгляду на підставі п. 5 1. 1 ст. 226 Господарського процесуального кодексу України.
          Додатковою ухвалою Господарського суду міста Києва від 05.06.2023 року у справі №910/1422/23 стягнуто з Приватного підприємства "Релакс" на користь Комунального некомерційного підприємства "Київська міська клінічна лікарня № 7" виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 27  500,00 грн.
          Не погоджуючись із прийнятою додатковою ухвалою суду першої інстанції, Приватне підприємство "Релакс" звернулося до Північного апеляційного господарського суду із апеляційною скаргою, в якій просить скасувати додаткову ухвалу Господарського суду міста Києва від 05.06.2023 року у справі №910/1422/23 повністю та ухвалити нове рішення суду, яким відмовити у задоволенні заяви про розподіл судових витрат.
          Апеляційна скарга мотивована тим, що Господарський суд міста Києва, визнав обставини встановленими, які є недоведеними і мають значення для справи, неправильно застосував норми процесуального та матеріального  права, зокрема, 
          Так, за твердженням скаржника розрахунок витрат на професійну правничу допомогу, що міститься у заяві відповідача 1, неспівмірним зі складністю справи, обсягом наданих послуг, а деякі послуги, надані відповідачу, взагалі не є необхідними, зокрема жодної нової інформації, яка формувала правову позицію  представника  відповідача 1, надано не було. Крім того, жодних інших або додаткових матеріалів, ані ж ті, що містяться в розпорядженні відповідача 1, до позовної заяви додано не було. 
          Таким чином, постають логічні питання щодо того, чи реальним є зазначений час, у кількості 6 голин, що був витрачений  на підготовку  відзиві, чи не має місце його необґрунтоване та навмисне завищення з метою додаткового збагачення. 
          Отже, як зазначив  скаржник, заявлена відповідачем 1 сумі витрат на професійну правничу допомогу у розмірі 27000,00 грн не є співмірною із обсягом виконаних робіт. Водночас, час витрачений адвокатом на виконання відповідних робіт та їх обсяг, докази надані представником відповідача 1 на підтвердження понесених витрат на професійну правничу допомогу адвоката  не є безумовною підставою для  відшкодування судом витрат на професійну правничу допомогу  в зазначеному розмірі  з іншої сторони.
          Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи   між суддями від 07.06.2023 року апеляційну скаргу Приватного підприємства "Релакс" передано на розгляд колегії суддів у складі: головуючий суддя - Сулім В.В. судді: Майданевич А.Г., Коротун О.М.
          Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 12.06.2023 року апеляційну скаргу Приватного підприємства "Релакс"   на додаткову ухвалу         Господарського суду міста Києва від   05.06.2023 року у справі №910/1422/23 залишено без руху.
          Апелянтом протягом десяти днів з дня вручення ухвали про залишення апеляційної скарги без руху було усунено недоліки та подано до суду апеляційної інстанції докази надсилання копії апеляційної скарги з додатками іншим учасникам справи
Відтак, скаржником усунено недоліки поданої апеляційної скарги.                    
          Північний апеляційний господарський суд відкрив апеляційне провадження за апеляційною скаргою Приватного підприємства "Релакс" на додаткову ухвалу Господарського суду міста Києва від 05.06.2023 року у справі №910/1422/23 своєю ухвалою від 16.06.2023 року.
03.07.2023 року через відділ забезпечення документообігу суду та моніторингу виконання документів від представника відповідача 1  до суду надійшов відзив на апеляційну скаргу, відповідно до якого відповідач 1  просив суд апеляційну скаргу залишити без задоволення, а ухвалу  господарського суду без змін.
          При цьому, представник відповідача 1, зокрема зазначив, що посилання позивача на не співмірність заявленої суми зі складністю справи судом обґрунтовано відхилено, оскільки у позовній заяві Приватного підприємства "Релакс" було зазначено, що він очікує понести витрати на професійну правничу допомогу  в розмірі 30000,00 грн, що навіть є меншою сумою, яка була заявлена до відшкодування відповідачем 1.
          Крім того, 03.07.2023 року на адресу суду від представника відповідача 1   надійшла заява про розподіл судових витрат, відповідно до якої останній просив судові витрати на професійну правничу допомогу, пов`язані з розглядом  справи в суді апеляційної інстанції, у розмірі 10000,00 грн покласти на позивача.          
          Представник скаржника в судовому засіданні 05.07.2023 року Північного апеляційного господарського суду підтримав доводи апеляційної скарги та просив її задовольнити, ухвалу суду першої інстанції скасувати. 
          Представник відповідача 1 в судовому засіданні 05.07.2023 року Північного апеляційного господарського суду заперечував проти  доводів апеляційної скарги та просив відмовити в її задоволенні, ухвалу суду першої інстанції залишити без змін. 
          Представник відповідача 2 в судове засідання 05.07.2023 року Північного апеляційного господарського суду  не прибув. Про час та місце розгляду апеляційних скарг був повідомлений належним чином, що підтверджується поштовим повідомленням №00585811 (наявне в матеріалах справи).
          Зважаючи на те, що в ході апеляційного розгляду справи судом апеляційної інстанції було створено сторонам необхідні умови для встановлення фактичних обставин справи і правильного застосування законодавства, надано достатньо часу та створено відповідні можливості для реалізації кожним учасником своїх процесуальних прав, передбачених  ст.  42 Господарського процесуального кодексу України, колегія суддів вважає за можливе закінчити розгляд апеляційної скарги в даному судовому засіданні.
          Відповідно до  ст. 269 Господарського процесуального кодексу України, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції  межах доводів та вимог апеляційної скарги.
          Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї. Докази, які не були подані до суду першої інстанції, приймаються судом лише у виняткових випадках, якщо учасник справи надав докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об`єктивно не залежали від нього.
          Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права. У суді апеляційної інстанції не приймаються і не розглядаються позовні вимоги та підстави позову, що не були предметом розгляду в суді першої інстанції.
          Розглянувши доводи апеляційної скарги, заслухавши пояснення представників позивача та відповідача 1, перевіривши матеріали справи, дослідивши докази, проаналізувавши на підставі встановлених фактичних обставин справи правильність застосування судом першої інстанції норм законодавства, колегія суддів встановила наступне.
Відповідно до вимог ст. 244 Господарського процесуального кодексу України суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо судом не вирішено питання про судові витрати. Клопотання про ухвалення додаткового рішення може бути подано до закінчення строку на виконання рішення.
          Відповідно до  ст. 55 Конституції України, права і свободи людини і громадянина захищаються судом.
          Згідно  ст. 131-2 Конституції України  для надання професійної правничої допомоги в Україні діє адвокатура.
          Стаття 16 Господарського процесуального кодексу України закріплює за учасниками справи право на користування правничою допомогою.
          Відповідно до  ст. 16 Господарського процесуального кодексу України  учасники справи мають право користуватися правничою допомогою. Представництво у суді, як вид правничої допомоги, здійснюється виключно адвокатом (професійна правнича допомога), крім випадків, встановлених законом.
          За приписами ст.ст. 123, 126 Господарського процесуального кодексу України витрати на професійну правничу допомогу відносяться до судових витрат.
          Відповідно до ст. 123 Господарського процесуального кодексу України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: на професійну правничу допомогу; пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи; пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів; пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду.
          Частина 1  ст. 124 Господарського процесуального кодексу України  встановлює, що разом з першою заявою по суті спору кожна сторона подає до суду попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які вона понесла і які очікує понести у зв`язку із розглядом справи.
          Водночас, за приписами ч. 2  ст. 124 Господарського процесуального кодексу України  у разі неподання стороною попереднього розрахунку суми судових витрат, суд може відмовити їй у відшкодуванні відповідних судових витрат, за винятком суми сплаченого нею судового збору.
          Отже, за приписами  Господарського процесуального кодексу України  попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат сторона має подати до суду разом з першою заявою по суті спору, якими відповідно до приписів ч. 2  ст. 161 Господарського процесуального кодексу України  є позовна заява; відзив на позовну заяву (відзив); відповідь на відзив; заперечення; пояснення третьої особи щодо позову або відзиву.
          Відповідно до ст. 126 Господарського процесуального кодексу України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на професійну правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу професійну правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката, визначається згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.
          Для визначення розміру витрат на професійну правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги (ч. 3  ст. 126 Господарського процесуального кодексу України).
          За змістом ч. 4  ст. 126 Господарського процесуального кодексу України  розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.
          Частиною 8  ст. 129 Господарського процесуального кодексу України  визначено, що розмір судових витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду, за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду.
          Відповідно до ч. 1  ст. 26 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність", адвокатська діяльність здійснюється на підставі договору про надання правової допомоги.
          За змістом  ст. 1 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність»  договір про надання правової допомоги - це домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору.
          Разом з тим, ч. 5  ст. 126 Господарського процесуального кодексу України  передбачено, що у разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.
          Згідно ч. 6  ст. 126 Господарського процесуального кодексу України, обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.
          При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрат на підставі ст. 41 Конвенції. Зокрема, згідно з практикою Європейського суду з прав людини, заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (рішення у справі "East/West Alliance Limited" проти України", заява №19336/04).
          У рішенні Європейського суду з прав людини у справі "Лавентс проти Латвії" зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір.
          Суд зобов`язаний оцінити рівень адвокатських витрат (у даному випадку, за наявності заперечень учасника справи), що мають бути присуджені з урахуванням того, чи були такі витрати понесені фактично та чи була їх сума обґрунтованою.
          Суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої відбулося рішення, всі його витрати на адвоката, якщо, керуючись принципами справедливості та верховенством права, встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та його адвокатом, є завищеним щодо іншої сторони спору, зважаючи на складність справи, витрачений адвокатом час, та неспіврозмірним у порівнянні з ринковими цінами адвокатських послуг.
          З матеріалів справи вбачається, що перша заява по суті спору, а саме відзив на позовну заяву, відповідачем 1 подано 07.03.2023 року і у відзиві відповідачем 1 зазначено, що орієнтовна сума судових витрат, які він очікує понести становить 30  000,00 грн.
          Комунальне некомерційне підприємство "Київська міська клінічна лікарня № 7" виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) на підтвердження понесення витрат на професійну правничу допомогу надано:  копію договору про надання правничої (правової ) допомоги №02/23-К від 30.01.2023 року, копію рахунку на оплату № 14 від 03.04.2023 року на суму 24500,00 грн, копія акту №14  про приймання - передачу наданої правничої  (правової)  допомоги  від 03.04.2023 року на суму 27500,00 грн, копія платіжної інструкції №702 від 23.05.2023 року на суму 27500,00 грн. 
          Відповідно до п .4.1 договору про надання правничої (правової ) допомоги №02/23-К від 30.01.2023 року, з урахуванням складності справи, кількості  витраченого адвокатом часу, розмір гонорару  за надання правничої (правової) допомоги  буде визначений  в актах наданої  правничої (правової)  допомоги або  звітах, виходячи  з погодинної вартості  1 год. - 2500,00 грн, які оплачуються клієнтом  в безготівковій формі  на поточний рахунок Адвокатського об`єднання. Загальний розмір гонорару за договором не повинен перевищувати 95000,00 грн.
          Так, відповідно акту №14  про приймання - передачу наданої правничої  (правової)  допомоги  від 03.04.2023 року за договором про надання правничої (правової ) допомоги №02/23-К від 30.01.2023 року, надані послуги з правової допомоги адвоката включають в себе:
                                                 ДІЇ                                                ЧАС (ГОД)                  СУМА 
          - підготовка клопотання про відмову у відкритті  провадження        1,00                   2500,00 грн
          - підготовка відзиву на позовну заяву                                                   6,00                 15000,00 грн
          - підготовка клопотання про повернення заяви від 21.02.2023 р.       1,00                   2500,00 грн
          - представництво клієнта у судовому засіданні  в Господарському
          суді міста Києва                                                                                      1,00                   2500,00 грн
- підготовка відзиву на заяву про зміну підстав позову                       2,00                   5000,00 грн
          
          Правової допомоги надано на загальну суму 27 5000,00 грн.

    У розумінні положень ч. 5 ст. 126 Господарського процесуального кодексу України, зменшення суми судових витрат на професійну правничу допомогу, що підлягають розподілу, можливе виключно на підставі клопотання іншої сторони у разі, на її думку, недотримання вимог стосовно співмірності витрат зі складністю відповідної роботи, її обсягом та часом, витраченим ним на виконання робіт. Суд, ураховуючи принципи диспозитивності та змагальності, не має права вирішувати питання про зменшення суми судових витрат на професійну правничу допомогу, що підлягають розподілу, з власної ініціативи.
Загальне правило розподілу судових витрат визначене в ч. 4 ст. 129 Господарського процесуального кодексу України.    Разом із тим, у ч. 5 ст.129 Господарського процесуального кодексу України визначено критерії, керуючись якими, суд (за клопотанням сторони або з власної ініціативи) може відступити від вказаного загального правила при вирішенні питання про розподіл витрат на правову допомогу та не розподіляти такі витрати повністю або частково на сторону, не на користь якої ухвалено рішення, а натомість покласти їх на сторону, на користь якої ухвалено рішення.
Аналогічна позиція викладена у постанові об`єднаної палати Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 03.10.2019 року у справі № 922/445/19, постановах Верховного Суду від 21.09.2021 року у справі № 925/932/20, від 04.06.2020 року у справі № 906/598/19.
Отже, при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності) та критерію розумності їхнього розміру, з урахуванням конкретних обставин справи та доводів сторін. Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрати на підставі статті 41 Конвенції. Зокрема, у рішеннях від 12.10.2006 у справі "Двойних проти України" (пункт 80), від 10.12.2009 у справі "Гімайдуліна і інших проти України" (пункти 34-36), від 23.01.2014 у справі "East/West Alliance Limited" проти України", від 26.02.2015 у справі "Баришевський проти України" (пункт 95) зазначається, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими (необхідними), а їхній розмір - обґрунтованим.
Крім того, при вирішенні питання розподілу витрат на професійну правничу допомогу у суді першої інстанції колегія суддів враховує висновки, викладені у постанові Великої Палати Верховного Суду від 12.05.2020 року у справі № 904/4507/18 та постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного господарського суду від 15.06.2021 року у справі № 912/1025/20, згідно з яким для суду не є обов`язковими зобов`язання, які склалися між адвокатом та клієнтом на підставі укладеного ними договору у контексті вирішення питання про розподіл судових витрат і вирішуючи останнє, суд повинен оцінювати витрати, що мають бути компенсовані за рахунок іншої сторони, ураховуючи як те, чи були вони фактично понесені, так і їх необхідність.
          При цьому, як вже зазначалося, позивачем також було заявлено клопотання про зменшення розміру витрат на професійну правничу допомогу з огляду на їх необґрунтованість, не спів розмірність та завищення.
Здійснивши аналіз доводів відповідача 1, а також співмірності заявленого відповідачем розміру витрат на правничу допомогу із складністю справи та виконаних адвокатами робіт, колегія суддів дійшла висновку, що заявлені витрати є неспівмірними зі складністю справи, наданими адвокатами обсягом послуг, втраченими ними часом на надання таких послуг, не відповідають критерію розумності їх розміру та їх стягнення становить надмірний тягар для іншої сторони, що суперечить принципу розподілу таких витрат.
Так, колегія суддів вважає необґрунтовано завищеним обсяг часу на підготовку відзиву на позовну заяву в розмірі 6 годин (15000,00 грн) та підготовка відзиву на заяву про зміну підстав позову  в розмірі                 2 години (5000,00 грн).
Вирішуючи питання щодо обґрунтованості заявленої суми судових витрат колегія суддів зазначає, що відзив на позовну заяву складений на шести сторінках і містить лише викладення обставин і висновків як позовної заяви так і ухвали суду. При цьому у відзиві на апеляційну скаргу немає жодного посилання на практику Верховного Суду з аналогічних спорів. Відзив на позовну заяву (в редакції  заяви про зміну предмету позову) фактично дублює відзив на позовну заяву.  Тобто при складанні відзивів, як професійна правнича допомога є незначною. 
Таким чином, твердження скаржника, що заявлена сума витрат на професійну правничу допомогу не є спів мірною зі складністю справи та обсягом виконаних робіт, частково знайшли своє підтвердження.
Отже, відповідно до вимог ст. ст. 123, 126, 129 Господарського процесуального кодексу України, з урахуванням вказаних висновків Великої Палати Верховного Суду, Касаційного господарського суду та критерії "необхідності і обґрунтованості", з позивача  на користь  відповідача    1 необхідно було стягнути 15500,00 грн (27500,00 грн - 12000,00 грн) витрат на професійну правничу допомогу за розгляд справи у суді першої    інстанції.
В іншій частині додаткової ухвали висновки суду є правомірними та обґрунтованими, підстави для її скасування відсутні.
Згідно зі ст. 86 Господарського процесуального кодексу України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також вірогідність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).
За умовами п. 2 ч. 1 ст. 275 Господарського процесуального кодексу України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити нове рішення у відповідній частині або змінити рішення.
Частиною 1 ст. 277 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що підставою для скасування або зміни рішення місцевого господарського суду є неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи.
Так, додаткову ухвалу слід змінити в частині необґрунтованого стягнення 12000,00 грн, щодо іншої частини додаткової ухвали колегія суддів вважає його законним та обґрунтованим.
За приписами     ст. 123 Господарського процесуального кодексу України     судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати, зокрема, на професійну правничу допомогу.
Відповідно до ч. 1     ст. 244 Господарського процесуального кодексу України, суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо судом не вирішено питання про судові витрати.
Як визначено ч. ч. 3, 4     ст. 244 Господарського процесуального кодексу України, суд, що ухвалив рішення, ухвалює додаткове судове рішення в тому самому складі протягом десяти днів з дня надходження відповідної заяви. У разі необхідності суд може викликати сторони або інших учасників справи в судове засідання. Неприбуття у судове засідання осіб, які були належним чином повідомлені про дату, час та місце судового засідання, не перешкоджає розгляду заяви. 
В судовому засіданні 05.07.2023 року Північним апеляційним господарським судом було прийнято постанову у справі № 910/1422/23, проте судом не було вирішено питання про розподіл судових витрат, під час апеляційного провадження. 
Зважаючи на вищевикладене, суд апеляційної інстанції вважає за необхідне призначити засідання з розгляду питання про розподіл судових витрат в сумі 10  000,00 грн, які, як вважає відповідач 1, понесені ним в процесі розгляду апеляційної скарги 910/1422/23.
             Керуючись ст. ст. 129, 269, 270, 275, 277, 282  Господарського процесуального кодексу України, Північний апеляційний господарський суд -
                                                                
                                                               ПОСТАНОВИВ:          
           1. Апеляційну скаргу Приватного підприємства "Релакс" на додаткову ухвалу Господарського суду міста Києва від   05.06.2023 року за заявою   Комунального некомерційного підприємства "Київська міська клінічна лікарня № 7" виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації)
про   розподіл судових витрат у справі № 910/1422/23 задовольнити частково.
2. Додаткову ухвалу Господарського суду міста Києва від 05.06.2023 року у справі №910/1422/23 змінити, виклавши резолютивну частину в наступній редакції.
Заяву Комунального некомерційного підприємства "Київська міська клінічна лікарня № 7" виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) про ухвалення додаткового рішення - задовольнити частково.
Стягнути з Приватного підприємства "Релакс" (49038, м. Дніпро, вул. Василя Чапленка, 4; ідентифікаційний код: 30454707) на користь Комунального некомерційного підприємства "Київська міська клінічна лікарня № 7" виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) (03179, м. Київ, вул. Котельникова, 95; ідентифікаційний код: 05494840) витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 15 500 (п`ятнадцять тисяч п`ятсот) грн. 00 коп.
3. Доручити Господарському суду міста Києва видати відповідний наказ.
           4. Розгляд заяви представника Комунального некомерційного підприємства "Київська міська клінічна лікарня № 7" виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) про стягнення витрат на професійну правничу допомогу призначити на 02.08.2023 року на 10 год.40 хв.
          
          Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена до суду касаційної інстанції у строк та в порядку, встановленому ст.ст. 287-289 Господарського процесуального кодексу України.

Головуючий суддя                                                            В.В. Сулім 

Судді                                                                                А.Г. Майданевич

                                                                                О.М. Коротун

Дата складення повного тексту 06.07.2023 року.