Справа № 132/3380/22
Провадження № 22-ц/801/1987/2023
Категорія: 41
Головуючий у суді 1-ї інстанції Кучерук І. М.
Доповідач:Шемета Т. М.

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 жовтня 2023 року	Справа № 132/3380/22	м. Вінниця	

Вінницький апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:
головуючої судді Шемети Т. М. (суддя-доповідач),
суддів Берегового О. Ю., Панасюка О. С.,
учасники справи:
позивач (особа, яка подала апеляційну скаргу) Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Укрфінстандарт»,
відповідач ОСОБА_1 ,
розглянувши в порядку письмового провадження цивільну справу за апеляційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Укрфінстандарт» на ухвалу Козятинського міськрайонного суду Вінницької області від 01 серпня 2023 року про повернення позовної заяви, постановлену у складі судді Кучерук І. М. в м. Козятин, дата складання повної ухвали відповідає даті її прийняття, 
в с т а н о в и в :

В грудні 2022 року позивач ТОВ «ФК «Укрфінстандарт» звернувся в суд з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором. 
27 січня 2023 року ухвалою Калинівського районного суду Вінницької області відкрито провадження у даній справі.
Ухвалою Калинівського районного суду Вінницької області від 18 квітня 2023 року справу за позовом ТОВ «ФК «Укрфінстандарт» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором передано на розгляд Козятинського районного суду Вінницької області.
Ухвалою Козятинського міськрайонного суду Вінницької області від 29 травня 2023 року позовну заяву залишено без руху та надано позивачу строк для усунення недоліків протягом десяти днів з дня отримання копії даної ухвали, в зв`язку з невідповідністю її вимогам ч. 2 ст. 95, ч. 5 ст. 177 ЦПК України, а саме: ненадання належним чином завірених копій у передбаченому законом порядку згідно з ДСТУ 4163-2020.
28 липня 2023 на виконання вимог ухвали на адресу Козятинського міськрайонного суду Вінницької області від позивача надійшла заява про усунення недоліків разом із додатками, засвідченими у передбаченому законом порядку.
Ухвалою Козятинського міськрайонного суду Вінницької області від 01 серпня 2023 року позовну заяву визнано неподаною та повернуто позивачу на підставі ст. 185 ЦПК України.
Повертаючи позовну заяву суд першої інстанції зазначив, що позивачем не надано копій письмових доказів, засвідчених у передбаченому законом порядку, для відповідача.
Не погодившись із зазначеною ухвалою, ТОВ «ФК «Укрфінстандарт» подало апеляційну скаргу. Посилаючись на її незаконність та необґрунтованість, а також на порушення судом норм процесуального права, просить скасувати ухвалу і направити справу до суду першої інстанції для продовження розгляду.
Апеляційна скарга мотивована тим, що суд першої інстанції дійшов помилкового висновку про повернення позовної заяви, оскільки позивачем було усунуто недоліки, визначені в ухвалі про залишення без руху її заяви, звертає увагу, що позивачем надано прошитий комплект документів, який відповідає вимогам, що висуваються до засвідчення копій документів.
Відповідач не скористався правом на подання до суду заперечень щодо змісту і вимог апеляційної скарги, відзиву на апеляційну скаргу до суду апеляційної інстанції не направив, що за положеннями ч. 3 ст. 360 ЦПК України не перешкоджає перегляду рішення суду першої інстанції.
Згідно з ч.2 ст. 369 ЦПК України апеляційні скарги на ухвали суду, зазначені в пунктах 1, 5, 6, 9, 10, 14, 19, 37 - 40 частини першої статті 353 цього Кодексу, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи
Заслухавши доповідь судді-доповідача, дослідивши матеріали та обставини справи, перевіривши законність і обґрунтованість ухвали суду в межах доводів та вимог апеляційної скарги та вимог, заявлених в суді першої інстанції, суд вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з огляду на наступне.
За змістомст.263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.
Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.
Таким вимогам ухвала суду не відповідає.
Розглядаючи дану справу, апеляційний суд приходить до висновку про необхідність виходу за межі доводів апеляційної скарги (ч.4 ст. 376 ЦПКУ), виходячи з наступного:
Як вбачається з матеріалів справи, судом було відкрито провадження у справі 27 січня 2023 року ухвалою Калинівського районного суду Вінницької області. В подальшому справа була передана Козятинському міськрайонному суду за визначеною законом підсудністю.
Відтак, суд, встановивши після відкриття провадження у справі, що провадження у справі відкрито за заявою, поданою без додержання вимог, викладених у статтях 175 і 177 цього Кодексу, безумовно вправі був залишити подану позовну заяву без руху та надати строк для усунення недоліків (частина 11 статті 187 ЦПК України).
Проте за наслідками невиконання такої ухвали суд першої інстанції повинен був застосувати пункт 8 частини 1 статті 257 ЦПК України та залишити позов без розгляду, а не повертати позовну заяву на підставі статті 185 ЦПК України, яка застосовується виключно до позовних заяв, провадження за якими не було відкрито.
Таке порушення судом першої інстанції норм процесуального права не могло залишитися поза увагою апеляційного суду, оскільки це призводить до правової невизначеності та свідчить про порушення судом першої інстанції основних завдань цивільного судочинства: справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.
Щодо доводів апеляційної скарги апеляційний суд зазначає наступне:
Залишаючи без руху позовну заяву, суд свій висновок мотивував тим, що надані позивачем до позовної заяви копії документів належним чином не завірені, що є порушенням ч.2 ст.95ЦПК України. 
Повертаючи позовну заяву, суд першої інстанції вказав, що на виконання вимог ухвали суду про залишення позову без руху позивач вказані недоліки не усунув в повному обсязі, а саме: не надав копій доказів для відповідача, завірених у передбаченому законом порядку, а тому згідно зі ст. 185 ЦПК України позовна заява підлягає поверненню позивачу.
Проте з таким висновком суду погодитися не можна, оскільки суд дійшов його з порушенням норм процесуального права, що згідно з п. 4 ч. 1 ст. 379 ЦПК України є підставою для скасування ухвали із направленням справи для продовження розгляду до суду першої інстанції.
Як уже згадувалося вище, у відповідності до статті 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.
Згідно із статтею 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутись до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.
Згідно з частиною першою статті 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.
ЄСПЛ зауважив, що внутрішньодержавним судам при застосуванні процесуальних норм належить уникати як надмірного формалізму, так і надмірної гнучкості, які можуть призвести до скасування процесуальних вимог, встановлених законом (пункт 110 рішення ЄСПЛ від 20 лютого 2014 року у справі «Шишков проти Росії»).
Надмірний формалізм у трактуванні національного процесуального законодавства, згідно з усталеною практикою ЄСПЛ, визнається ним неправомірним обмеженням права на доступ до суду (як елемента права на справедливий суд згідно зі статтею 6 Конвенції.
Не повинно бути занадто формального ставлення до передбачених законом вимог, оскільки доступ до правосуддя повинен бути не лише фактичним але і реальним (рішення ЄСПЛ від 16 грудня 1992 року у справі «Жоффр де ля Прадель проти Франції»).
У рішенні по справі «Мірагаль Есколано та інші проти Іспанії» від 13 січня 2000 року та у рішенні по справі «Перес де Рада Каваніллес проти Іспанії» від 28 жовтня 1998 року Європейський Суд з прав людини вказав, що надто суворе тлумачення внутрішніми судами процесуальної норми позбавило заявників права на доступ до суду і завадило розгляду їхніх позовних вимог. Це визнане порушенням пункту 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.
Вимоги до форми та змісту позовної заяви, яка подається до суду, визначені у статтях 175, 177 ЦПК України.
Відповідно до ч.1 ст. 177 ЦПК України, позивач повинен додати до позовної заяви її копії та копії всіх документів, що додаються до неї, відповідно до кількості відповідачів і третіх осіб.
Згідно з ч. 5 ст. 177 ЦПК України визначено, що позивач зобов`язаний додати до позовної заяви всі наявні в нього докази, що підтверджують обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги (якщо подаються письмові чи електронні докази позивач може додати до позовної заяви копії відповідних доказів).
Залишаючи подану заяву без руху, суд першої інстанції вказав на необхідність надати належним чином завірені копії документів, доданих до позовної заяви. При цьому суд першої інстанції вимоги про надання таких копій для відповідача не висував.
Повертаючи позовну заяву, суд першої інстанції вказав підставою повернення позову ненадання позивачем копій доказів, завірених у передбаченому законом порядку, для відповідача, при цьому суд не зважив не тільки на те, що він такої вимоги не висував, але й на те, що провадження у справі було відкрито ще 27 січня 2023 року, та відповідно до положень статті 190 ЦПК України відповідачеві було надіслано копію ухвали про відкриття провадження у справі та копію позовної заяви з додатками.
Зважаючи на викладене, апеляційний суд приходить до висновку, що місцевий суд повертаючи позовну заяву з вищезазначених підстав, припустився як порушень процесуального права, так і надмірного формалізму, чим фактично позбавив позивача права на доступ до правосуддя, справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільної справи.
Згідно з пунктом 4 частини першої статті 379 ЦПК України підставами для скасування ухвали, що перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направленню справи для продовження розгляду до суду першої інстанції є, зокрема, порушення норм процесуального права, які призвели до постановлення помилкової ухвали.
За таких обставин ухвала суду першої інстанції підлягає скасуванню з направленням справи до суду першої інстанції для продовження її розгляду.
Керуючись ст. ст. 259, 268, 367, 368, 374, 379, 381, 382, 383, 384 ЦПК України, апеляційний суд,
п о с т а н о в и в:
Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Укрфінстандарт» задовольнити.
Ухвалу Козятинського міськрайонного суду Вінницької області від 01 серпня 2023 року скасувати, справу направити до суду першої інстанції для продовження розгляду.
Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття та касаційному оскарженню не підлягає, крім випадків, передбачених підпунктами а - г пункту 2 частини 3 статті 389 Цивільного процесуального кодексу України.

Головуюча Т. М. Шемета

Судді: О. Ю. Береговий

О. С. Панасюк