ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 серпня 2023 року	Львів	Справа № 380/655/23 пров. № А/857/6996/23	

Восьмий апеляційний адміністративний суд у складі:

головуючого судді                                                  Коваля Р. Й.,
суддів                                                                       Глушка І. В.,
                                                                                 Матковської З. М.,
з участю секретаря судового засідання                Вовка А. Ю.,  
позивача                                                                    ОСОБА_1 ,
представника позивача                                           Заремби О. В.,
представники відповідача                                      Кульченко М. В., Хрущ Т. І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові апеляційну скаргу Департаменту патрульної поліції на рішення Львівського окружного адміністративного суду від 28 лютого 2023 року (прийняте в м. Львові суддею Сакалошем В. М.; складене в повному обсязі 10 березня 2023 року) в адміністративній справі № 380/655/23 за позовом ОСОБА_1 до Департаменту патрульної поліції про скасування наказів, поновлення на посаді та стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу,

                                                    В С Т А Н О В И В :

У січні 2023 року ОСОБА_1 звернувся до Львівського окружного адміністративного суду із вказаним позовом та просив:
- визнати протиправним і скасувати пункт 1 наказу Департаменту патрульної поліції від 05.12.2022 № 641 «Про застосування до працівників управління патрульної поліції у Львівській області Департаменту патрульної поліції дисциплінарних стягнень», в частині застосування до нього дисциплінарного стягнення у виді звільнення зі служби в поліції;
- визнати протиправним і скасувати наказ Департаменту патрульної поліції № 1562 від 19.12.2022 о/с По особовому складу / по управлінню патрульної поліції у Львівській області в частині звільнення його зі служби в поліції за пунктом 6 частини першої статті 77 Закону України: «Про Національну поліцію» у зв`язку з реалізацією дисциплінарного стягнення у виді звільнення зі служби в поліції накладеного відповідно до Дисциплінарного статуту Національної поліції України;
- поновити його на посаді інспектора взводу № 1 роти № 4 батальйону № 4 управління патрульної поліції у Львівській області Департаменту патрульної поліції (далі - УПП у Львівській області ДПП) з 20.12.2022, стягнувши з відповідача грошове забезпечення за весь час вимушеного прогулу.
Позовні вимоги обґрунтовував, зокрема, тим, що дисциплінарне стягнення було застосоване понад встановлені законом строки. Також стверджує, що 21.08.2022 в питаннях виїзду на місце події, (згідно завдання) керувався виключно вказівками старшого автопатруля ОСОБА_2 та оператора Ситуативного центру «102». А прийняття старший автопатруля рішення за наслідками опрацювання завдання, з яким погодився оператор «102», було обумовлено тим, що місце події не перебувало в зоні дії маршруту автопатруля та Схеми розстановки нарядів патрульної поліції. Також при обрання виду дисциплінарного стягнення не було враховано вимоги законодавства щодо черговості застосування дисциплінарних стягнень під час дії воєнного стану.

Рішенням Львівського окружного адміністративного суду від 28 лютого 2023 року позов задоволено.

Не погодившись із зазначеним рішенням, його оскаржив Департамент патрульної полії, який вважає, що рішення суду першої інстанції прийняте за неповного з`ясування обставин справи, що мають значення для справи, та за невідповідності висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції таким обставинам, а також при неправильному застосуванні норм матеріального права. Тому просив скасувати рішення суду першої інстанції і ухвалити нове рішення про відмову в задоволенні позовних вимог у повному обсязі.
Вимоги апеляційної скарги обґрунтовує тим, що суд першої інстанції не врахував того, що позивач, всупереч вимогам законодавства та посадовим обов`язкам, не виконав завдання диспетчера (оперативного чергового) про прибуття на місце вчинення дорожньо-транспортної пригоди, чим позбавив себе можливості вчинити так невідкладні заходи; не проставив у службовому планшеті відмітку про прийняття виклику, прибуття на місце події; подав до системи ІПНП електронний рапорт про результати реагування на вказану подію, проте не вніс до такого корисної інформації, що було достатньою підставою для застосування до позивача дисциплінарного стягнення у виді звільнення зі служби в поліції. Крім того, наявність керуючого (старшого) екіпажем жодним чином не може знімати відповідальності з особи, яка перебуває в підпорядкуванні за допущені останнім дисциплінарні правопорушення. Також дисциплінарне стягнення було застосоване у визначені законодавством строки та в межах дискреційних повноважень органу, що має право приймати рішення за результатами розгляду дисциплінарного провадження.

Позивач подав відзив на апеляційну скаргу, у якому вказав, що не визнає вимог апеляційної скарги, а рішення суду першої інстанції вважає обґрунтованим, законним та вмотивованим, прийнятим з урахуванням усіх обставин, дослідження усіх доказів. Тому просив апеляційну скаргу відповідача залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції - без змін.
При цьому покликається на те, що в його діях відсутній склад дисциплінарного правопорушення; також при застосуванні до нього дисциплінарного стягнення відповідач не врахував вимоги законодавства щодо черговості застосування дисциплінарних стягнень під час дії воєнного стану.

Також позивач подав до суду додаткові пояснення з приводу фактичних обставин справи та застосування норм матеріального права.

У судовому засіданні представники апелянта підтримали вимоги апеляційної скарги з аналогічних підстав; просять апеляційну скаргу задовольнити. Позивач та його представник, вважаючи рішення суду першої інстанції законним та обґрунтованим, просили апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції – без змін.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення учасників судового розгляду, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги у їх сукупності, колегія суддів дійшла переконання, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Як встановлено судом, наказом УПП у Львівській області ДПП Національної поліції України від 17.10.2022 № 248 призначено службове розслідування та утворення дисциплінарної комісії відповідно до статті 26 Дисциплінарного статуту Національної поліції України, пунктів 1 та 4 розділу II Порядку проведення службових розслідувань у Національній поліції України, затвердженого наказом Міністерства внутрішніх справ України від 07.11.2018 № 893, пунктів 2 та 3 розділу І, пункту 1 розділу II Положення про дисциплінарні комісії в Національній поліції України, затвердженого наказом Міністерства внутрішніх справ України від 07.11.2018 № 893, у зв`язку з надходженням доповідної записки начальника Департаменту організаційно-аналітичного забезпечення та оперативного реагування Національної поліції України генерала поліції третього рангу ОСОБА_3 та доповідної записки заступника начальника відділу чергової служби УПП у Львівській області ДПП старшого лейтенанта поліції М. Карпи, у яких вказано про порушення в діях окремих працівників УПП у Львівській області ДПП, що мають ознаки дисциплінарних проступків 09.08.2022 та 21.08.2022.

У зв`язку із зазначеним дисциплінарна комісія УПП у Львівській області провела службове розслідування, за висновками якого, зокрема:
- за вчинення дисциплінарного проступку, що виразився в порушенні 1) вимог частини першої статті 8, пунктів 1, 2, 4 частини першої статті 18, пунктів 4, 5, 14 частини першої статті 23 Закону України «Про Національну поліцію», Присяги працівника поліції, пунктів 1, 2, 3, 4, 6, 9, 13 частини третьої статті І, частини п`ятої статті 15 Статуту, абзаців другого, третього пункту 1 розділу II Правил етичної поведінки поліцейських, затверджених наказом Міністерства внутрішніх справ України від 09.11.2016 № 1179, підпунктів 1, 10, 13 пункту 3.1 розділу III Посадової інструкції інспектора патрульної поліції, затвердженої наказом Департаменту патрульної поліції від 03.08.2021 № 1705, пункту 6 розділу II, підпунктів 1, 2, 4 пункту 1, пункту 7 розділу IX, пункту 1, підпункту 5 пункту 2 розділу XIV Інструкції з організації реагування на заяви та повідомлення про кримінальні, адміністративні правопорушення або події та оперативного інформування в органах (підрозділах) Національної поліції України, затвердженої наказом Міністерства внутрішніх справ України від 27 квітня 2020 № 357, на підставі пункту 7 частини третьої статті 13 Статуту, вважала за необхідне застосувати до інспектора взводу № 1 роти № 4 батальйону № 4 УПП у Львівській області ДПП лейтенанта поліції ОСОБА_1 дисциплінарне стягнення у вигляді звільнення зі служби в поліції.

На підставі вказаного висновку службового розслідування наказом Департаменту патрульної поліції Національної поліції України від 05.12.2022 № 641 (пункт 1) застосовано до ОСОБА_4 дисциплінарне стягнення за вчинення дисциплінарного проступку, у виді звільнення зі служби в поліції.

Наказом Департаменту патрульної поліції Національної поліції України № 1562 о/с від 19.12.2022 по особовому складу, звільнено зі служби в поліції по управлінню патрульної поліції у Львівській області лейтенанта поліції ОСОБА_1 з 19 грудня 2022 року, на підставі наказу № 641 від 05.12.2022.

Вважаючи вказані накази протиправними, ОСОБА_1 звернувся до суду з цим позовом.

Приймаючи рішення про задоволення позову, суд першої інстанції мотивував його тим, що у відповідача не було підстав для застосування до позивача дисциплінарного стягнення, а також вид дисциплінарного стягнення було обрано без урахування особливостей застосування дисциплінарних стягнень у період дії воєнного стану.

Такі висновки суду першої інстанції, на переконання колегії суддів апеляційного суду, відповідають нормам матеріального права, фактичним обставинам справи і є правильними з огляду на таке.

Відповідно до частини першої статті 308 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

За приписами частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Наведена норма означає, що суб`єкт владних повноважень зобов`язаний діяти лише на виконання закону, за умов і обставин, визначених ним, вчиняти дії, не виходячи за межі прав та обов`язків, дотримуватися встановленої законом процедури, обирати лише встановлені законодавством України способи правомірної поведінки під час реалізації своїх владних повноважень.

Відповідно до статті 18 Закону України «Про Національну поліції», поліцейський зобов`язаний, зокрема:
1) неухильно дотримуватися положень Конституції України, законів України та інших нормативно-правових актів, що регламентують діяльність поліції, та Присяги поліцейського;
2) професійно виконувати свої службові обов`язки відповідно до вимог нормативно-правових актів, посадових (функціональних) обов`язків, наказів керівництва;
3) поважати і не порушувати прав і свобод людини;
4) надавати невідкладну, зокрема домедичну і медичну, допомогу особам, які постраждали внаслідок правопорушень, нещасних випадків, а також особам, які опинилися в безпорадному стані або стані, небезпечному для їхнього життя чи здоров`я;
Поліцейський на всій території України незалежно від посади, яку він займає, місцезнаходження і часу доби в разі звернення до нього будь-якої особи із заявою чи повідомленням про події, що загрожують особистій чи публічній безпеці, або в разі безпосереднього виявлення таких подій зобов`язаний вжити необхідних заходів з метою рятування людей, надання допомоги особам, які її потребують, і повідомити про це найближчий орган поліції.
За приписами частин першої, другої статті 19 Закону України «Про Національну поліцію» у разі вчинення протиправних діянь поліцейські несуть кримінальну, адміністративну, цивільно-правову та дисциплінарну відповідальність відповідно до закону. Підстави та порядок притягнення поліцейських до дисциплінарної відповідальності, а також застосування до поліцейських заохочень визначаються Дисциплінарним статутом Національної поліції України, що затверджується законом.
Відповідно до пункту 6 частини першої статті 77 Закону України «Про Національну поліцію» поліцейський звільняється зі служби в поліції, а служба в поліції припиняється:
у зв`язку із реалізацією дисциплінарного стягнення у вигляді звільнення зі служби, накладеного відповідно до Дисциплінарного статуту Національної поліції України.

Законом України від 15 березня 2018 року № 2337-VIII було затверджено Дисциплінарний статут Національної поліції України (далі - Статут), відповідно до статті 1 якого службова дисципліна - дотримання поліцейським Конституції і законів України, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, актів Президента України і Кабінету Міністрів України, наказів Національної поліції України, нормативно-правових актів Міністерства внутрішніх справ України, Присяги поліцейського, наказів керівників. Службова дисципліна ґрунтується на створенні необхідних організаційних та соціально-економічних умов для чесного, неупередженого і гідного виконання обов`язків поліцейського, повазі до честі і гідності поліцейського, вихованні сумлінного ставлення до виконання обов`язків поліцейського шляхом зваженого застосування методів переконання, заохочення та примусу.
Статтею 11 Статуту визначено, що за порушення службової дисципліни поліцейські незалежно від займаної посади та спеціального звання несуть дисциплінарну відповідальність згідно з цим Статутом. 
За вчинення адміністративних правопорушень поліцейські несуть дисциплінарну відповідальність відповідно до цього Статуту, крім випадків, передбачених Кодексом України про адміністративні правопорушення. 
Поліцейських, яких в установленому порядку притягнуто до адміністративної, кримінальної або цивільно-правової відповідальності, одночасно може бути притягнуто до дисциплінарної відповідальності згідно з цим Статутом.
Дисциплінарний проступок, згідно зі статтею 12 Статуту, - протиправна винна дія чи бездіяльність поліцейського, що полягає в порушенні ним службової дисципліни, невиконанні чи неналежному виконанні обов`язків поліцейського або виходить за їх межі, порушенні обмежень та заборон, визначених законодавством для поліцейських, а також у вчиненні дій, що підривають авторитет поліції.
Згідно зі статтею 13 Статуту дисциплінарне стягнення є засобом підтримання службової дисципліни, що застосовується за вчинення дисциплінарного проступку з метою виховання поліцейського, який його вчинив, для безумовного дотримання службової дисципліни, а також з метою запобігання вчиненню нових дисциплінарних проступків.
Дисциплінарне стягнення має індивідуальний характер та не застосовується до поліцейського, вина якого у вчиненні дисциплінарного проступку не встановлена у визначеному порядку або який діяв у стані крайньої необхідності чи необхідної оборони.
До поліцейських можуть застосовуватися такі види дисциплінарних стягнень: 
1) зауваження; 
2) догана; 
3) сувора догана; 
4) попередження про неповну службову відповідність; 
5) пониження у спеціальному званні на один ступінь; 
6) звільнення з посади;
7) звільнення із служби в поліції.
Не дотримання службової дисципліни є дисциплінарним проступком, за вчинення якого до особи-порушника застосовуються заходи дисциплінарного стягнення, зокрема, звільнення з посади.
За приписами статті 21 Статуту дисциплінарне стягнення застосовується не пізніше одного місяця з дня виявлення дисциплінарного проступку і не пізніше шести місяців з дня його вчинення шляхом видання дисциплінарного наказу. 
У разі проведення службового розслідування за фактом вчинення дисциплінарного проступку днем його виявлення вважається день затвердження висновку за результатами службового розслідування.

Як було встановлено в ході судового розгляду справи, позивач проходить службу в Національній поліції України з 29.11.2017; на посаді інспектора взводу № 1 роти № 4 батальйону № 4 УПП у Львівській області ДПП з 16.12.2019; спеціальне звання - лейтенант поліції. Також позивач мав діюче дисциплінарне стягнення - попередження про неповну службову відповідність.

21.08.2022 згідно розстановки нарядів виступив на несення служби з охорони громадського порядку та підтримання публічної безпеки в екіпажі зі старшим патруля старшим лейтенантом ОСОБА_2 ; позивач перебував за кермом автомобіля.

Відповідно до пунктів 2 - 4, 6 статті 2 Статуту керівник - це службова особа поліції, наділена правами та обов`язками з організації службової діяльності підлеглих їй поліцейських та інших працівників поліції і контролю за їхньою службовою діяльністю.
Керівник, якому поліцейський підпорядкований за службою, у тому числі тимчасово, є прямим керівником для нього. Найближчий до підлеглого прямий керівник є безпосереднім керівником.
Під час виконання службових обов`язків поліцейський підпорядковується лише своєму безпосередньому та прямому керівникові.
У разі спільного виконання службових обов`язків поліцейськими, які не підпорядковані один одному по службі, старшим вважається поліцейський, визначений безпосереднім керівником або який займає вищу посаду. Якщо поліцейські займають рівні посади, старший визначається за спеціальним званням.

Під час несення служби на службовий планшет автопатруля від Ситуативного центру поліції надійшло повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду, що мала місце на вул. Шевченка в с. Гамаліївка за межами маршруту патрулювання та перебувало в юрисдикції місцевого райвідділу поліції, яке не є структурним підрозділом УПП у Львівській області ДПП.
Старший автопатруля повідомив про це оператора Ситуативного центру поліції, на що останній погодився, після чого старшим автопатруля в планшеті позивача (позаяк ОСОБА_2 не мав доступу до свого планшету) було проставлено відповідну відмітку.
Позивач заперечив відмову виконувати завдання-виклик, позаяк рішення про скасування, передоручення виклику іншому екіпажу територіального органу поліції було прийняте оператором Ситуативного центру поліції з урахуванням значимості події (код «бета», другорядне).
Нагадувань, застережень щодо невиконання вказаного завдання на планшет не надходило і при здачі чергувань відповідальний по УПП у Львівській області ДПП не відображав про такий недолік в рапорті ти доповідній записці.
Тобто, позивач вказав, що у нього не було умислу не виконувати завдання-виклик, що виключає в його діях склад дисциплінарного проступку.
Також зазначив, що 21.08.2022 в питаннях виїзду на місце події, (згідно завдання) керувався виключно вказівками старшого автопатруля ОСОБА_2 та оператора Ситуативного центру «102», який погодився з прийнятим старшим автопатруля рішення за наслідками опрацювання завдання.

Вказані пояснення були надані позивачем як в ході службового розслідування, так і в ході судового розгляду справи.
Крім того, позивач в судовому засіданні пояснив, що раніше він уже був покараний за відхилення від маршруту патрулювання в подібній ситуації.

Відповідно до статті 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.
В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Всупереч цим приписам відповідачем, який є суб`єктом владних повноважень, не надав до суду відповідних доказів, які б спростовували відповідні обставини і пояснення, в т. ч. записи з відеореєстратора (боді-камери), записи переговорів екіпажу з оператором Ситуативного центру «102» тощо.

Враховуючи зазначене, колегія суддів дійшла висновку, що факт вчинення позивачем дисциплінарного правопорушення не підтверджений належними і допустимими доказами.

Відповідно до статей 72 - 74 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Ці дані встановлюються такими засобами:
1) письмовими, речовими і електронними доказами;
2) висновками експертів;
3) показаннями свідків.
Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування.
Суд не бере до уваги докази, які одержані з порушенням порядку, встановленого законом.
Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Крім того, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що відповідач при обранні виду дисциплінарного стягнення не врахував вимог статті 29 Статуту щодо особливостей застосування дисциплінарних стягнень у період дії воєнного стану.

Указом Президента України № 64/2022 від 24 лютого 2022 року «Про введення воєнного стану в Україні», затвердженого Законом України від 24 лютого 2022 року № 2102-ІХ, введено в Україні воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року строком на 30 діб, що триває до сьогодні.

Відповідно до статті 26 Статуту у період дії воєнного стану службове розслідування проводиться з дотриманням вимог цього Статуту з урахуванням особливостей, визначених цим розділом.
Службове розслідування призначається та проводиться у формі письмового провадження.
Службове розслідування за фактом порушення поліцейським службової дисципліни може проводитися як дисциплінарною комісією, так і однією особою, у тому числі безпосередньо уповноваженим керівником, який одноособово здійснює передбачені Статутом повноваження дисциплінарної комісії (далі - уповноважена особа).
Службове розслідування має бути завершене протягом 15 календарних днів з дня його призначення уповноваженим керівником. У разі потреби цей строк може бути продовжений керівником, який призначив службове розслідування, але не більш як на 15 календарних днів.
За результатами службового розслідування уповноважена особа складає висновок. 
Службове розслідування вважається завершеним у день затвердження керівником, який призначив службове розслідування, чи особою, яка його заміщує, висновку за результатами службового розслідування.
У разі проведення службового розслідування безпосередньо керівником, який його призначив, днем завершення службового розслідування є день підписання наказу про притягнення поліцейського до дисциплінарної відповідальності або довідки про відсутність в діях поліцейського дисциплінарного проступку, яка підлягає реєстрації в органі поліції.

Відповідно до статті 29 Статуту передбачено особливості застосування дисциплінарних стягнень у період дії воєнного стану.
У разі встановлення за результатами службового розслідування в діях поліцейського дисциплінарного проступку видається письмовий наказ про застосування до нього одного з видів дисциплінарного стягнення з урахуванням особливостей, визначених цією статтею.
Дисциплінарні стягнення застосовуються в порядку зростання від менш суворого, яким є зауваження, до більш суворого - звільнення зі служби в поліції.
Дисциплінарне стягнення у виді пониження у спеціальному званні на один ступінь не застосовується до поліцейських, які мають первинне спеціальне звання рядовий поліції.
У разі притягнення до дисциплінарної відповідальності поліцейського, який має дисциплінарне стягнення у виді пониження у спеціальному званні на один ступінь і вчинив новий дисциплінарний проступок, до нього знову може бути застосовано дисциплінарне стягнення у виді пониження у спеціальному званні на один ступінь.
Дисциплінарні проступки такі, як перебування поліцейського на службі у стані алкогольного, наркотичного та/або іншого сп`яніння, а також залишення місця несення служби без поважних причин, не можуть бути віднесені до незначних дисциплінарних проступків.
Протягом 10 днів з дня підписання наказу про застосування дисциплінарного стягнення прямий керівник посадової особи, яка застосувала дисциплінарне стягнення, має право його пом`якшити, застосувати суворіше дисциплінарне стягнення або звільнити поліцейського від дисциплінарної відповідальності, якщо встановить невідповідність такого стягнення ступеню тяжкості вчиненого дисциплінарного проступку та вини.
У разі застосування до поліцейського інших заходів дисциплінарного впливу, не пов`язаних із застосуванням дисциплінарного стягнення, прямий керівник посадової особи, яка призначила службове розслідування, має право переглянути це рішення шляхом видання наказу про притягнення цього поліцейського до дисциплінарної відповідальності.

Як зазначено вище, до поліцейських можуть застосовуватися такі види дисциплінарних стягнень: 
1) зауваження; 
2) догана; 
3) сувора догана; 
4) попередження про неповну службову відповідність; 
5) пониження у спеціальному званні на один ступінь; 
6) звільнення з посади;
7) звільнення із служби в поліції (статті 13 Статуту).

З урахуванням викладеного та наявним у позивача стягненням (попередження про неповну посадову відповідність) наступними за суворістю видом дисциплінарного стягнення для нього могли бути застосовані пониження у спеціальному званні на один ступінь, а далі - звільнення з посади.

Проте, відповідач не врахував приписи цієї норми та обрав найсуворіший вид дисциплінарного стягнення, тобто застосував положення Статуту, які діяли до запровадження воєнного стану.

Усе вказане дає підстави вважати, що до позивача безпідставно було застосоване дисциплінарне стягнення у виді звільнення зі служби в поліції, що має наслідком скасування оскаржуваних наказів, поновлення на попередньо займаній посаді та стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу відповідно до частини третьої статті 235 Кодексу законів про працю України.

При цьому колегія суддів відхиляє доводи апелянта в тому, що матеріали справи не містять доказів на підтвердження доводів позивача, з огляду на приписи частини другої статті 77 КАС України, якою передбачено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається саме на відповідача.
Проте, відповідач твердження позивача про належне виконання ним своїх посадових обов`язків, які були зазначені ним як під час службового розслідування, так і в позовній заяві, і в ході розгляду справи, не спростував.
А відтак, твердження апелянта про зворотнє, не підтверджені жодними доказами, не можуть бути враховані судом при вирішенні цього позову.

Також колегія суддів відхиляє покликання апелянта на дискреційні повноваження органу, що має право приймати рішення за результатами розгляду дисциплінарного стягнення, як і покликання на судову практику касаційних адміністративних судів, позаяк вказане не враховує дії воєнного стану та вимог статті 29 Статуту щодо особливостей застосування дисциплінарних стягнень у період дії воєнного стану.

Решта доводів апеляційної скарги на законність рішення суду першої інстанції не впливають та висновків суду першої інстанції не спростовують, а відтак не потребують додаткового аналізу.

Згідно з позицією Європейського суду з прав людини, зокрема, у справах «Проніна проти України» (пункт 23) та «Серявін та інші проти України» (пункт 58): принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, передбачає, що у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. 
Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення.

У справі «Трофимчук проти України» ЄСПЛ також зазначив, що хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, це не можна розуміти як вимогу детально відповідати на кожен довід. Тобто, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи.

Відповідно до пункту 41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень, обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення.

За таких обставин колегія суддів дійшла переконання, що місцевий суд повно і всебічно дослідив і оцінив обставини в справі, надані сторонами докази, правильно визначив юридичну природу спірних правовідносин і закон, який їх регулює, та погоджується з висновком суду першої інстанції про необхідність задоволення позовних вимог.

Статтею 316 КАС України передбачено, що суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду – без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

З урахуванням викладеного, рішення суду першої інстанції є законним, доводи апеляційної скарги зроблених судом першої інстанції висновків не спростовують, тому підстави для скасування чи зміни рішення суду першої інстанції відсутні.   

Керуючись ст. ст. 229, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 329 КАС України, суд

                                                    П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу Департаменту патрульної поліції залишити без задоволення, а рішення Львівського окружного адміністративного суду від 28 лютого 2023 року в адміністративній справі № 380/655/23 – без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття та не підлягає оскарженню в касаційному порядку, крім випадків, передбачених пунктом 2 частини п`ятої статті 328 КАС України.

Головуючий суддя	 	Р. Й. Коваль 	
судді	 	І. В. Глушко 	
 	 	З. М. Матковська  	
Постанова складена у повному обсязі 11 серпня 2023 року.