ХМЕЛЬНИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 липня 2023 року
м. Хмельницький

Справа № 683/1195/22
Провадження № 22-ц/4820/944/23

Хмельницький апеляційний суд у складі
колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:
 
Талалай О. І. (суддя-доповідач), Корніюк А. П., П`єнти І. В., 
секретар судового засідання Цугель А. О., 
з участю представника відповідача ОСОБА_1 

розглянув у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою Комунального підприємства «Ремонтно-будівельне шляхове підприємство» Старокостянтинівської міської ради на рішення Старокостянтинівського районного суду Хмельницької області від 28 лютого 2023 року (суддя Андрощук Є. М., повне судове рішення складено 06.03.2023) у справі за позовом ОСОБА_2 до Комунального підприємства «Ремонтно-будівельне шляхове підприємство» Старокостянтинівської міської ради про стягнення компенсації втрати частини грошового доходу, середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні та моральної шкоди.

Заслухавши доповідача, пояснення представника відповідача, дослідивши матеріали справи, доводи апеляційної скарги, суд

у с т а н о в и в:
У травні 2022 року ОСОБА_2 , звертаючись до суду із вказаним позовом та уточнивши позовні вимоги, зазначав, що з 22.02.2010 працював на посаді заступника начальника у Старокостянтинівському комунальному ремонтно-будівельному шляховому підприємстві (тепер - КП «Ремонтно-будівельне шляхове підприємство» Старокостянтинівської міської ради). 31.07.2015 звільнений із займаної посади. Під час роботи йому були встановлені посадові оклади без дотримання норм законодавства, тому спір вирішувався у суді. Ухвалою Старокостянтинівського районного суду Хмельницької області від 23.11.2020 у справі № 683/155/16-ц затверджено мирову угоду, за умовами якої КП «Ремонтно-будівельне шляхове підприємство» Старокостянтинівської міської ради виплачує на користь ОСОБА_2 борг у сумі 150034, 59 грн, в тому числі: 87514,43 грн недорахованої заробітної плати, 52000 грн моральної шкоди та 10520,16 грн витрат на проведення судово-економічної експертизи. З огляду на те, що він був звільнений 31.07.2015, а остаточний розрахунок здійснено лише 22.02.2021, виплата недорахованої заробітної плати затримана на 132 місяці. Тому має право на отримання компенсації втрати частини грошового доходу відповідно до індексу зростання цін на споживчі товари за період з 22.02.2010 по фактичний день сплати боргу у розмірі 103290,33 грн, середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні у сумі 141225,96 грн з розрахунку 101,02 грн середньоденної заробітної плати за 1398 днів затримки розрахунку. Невиплата заробітної плати, затримка розрахунку при звільненні призвели до заподіяння моральної шкоди, оскільки докладав додаткові зусилля для організації свого життя, переніс душевні переживання. 
Тому ОСОБА_2 просив стягнути з відповідача 103290,33 грн компенсації втрати частини грошового доходу у зв`язку з порушенням термінів їх виплати відповідно до індексу зростання цін на споживчі товари і тарифів на послуги за період з 22.02.2010 по 22.02.2021; 141225,96 грн середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні за період з 31.07.2015 по 22.02.2021 та 35000 грн моральної шкоди. 
Рішенням Старокостянтинівського районного суду Хмельницької області від 28 лютого 2023 року позов задоволено частково. Стягнуто з КП «Ремонтно-будівельне шляхове підприємство» Старокостянтинівської міської ради на користь ОСОБА_2 103290,33 грн компенсації втрати частини грошового доходу в зв`язку з порушенням термінів його виплати відповідно до індексу інфляції за період з 22 лютого 2010 року по 22 лютого 2021 року, 141225,96 грн середнього заробітку за час затримки виплати заробітної плати при звільненні за період з 31 липня 2015 року по 22 лютого 2021 року. У решті позовних вимог відмовлено. Вирішено питання про судовий збір.
КП «Ремонтно-будівельне шляхове підприємство» Старокостянтинівської міської ради, не погоджуючись з рішенням суду першої інстанції, в апеляційній скарзі просить його скасувати та ухвалити нове судове рішення про відмову в позові. Посилається на порушення норм матеріального та процесуального права. Суд не взяв до уваги те, що аналогічні вимоги позивача були предметом розгляду в іншій справі № 683/255/16, у якій суд затвердив мирову угоду сторін, за умовами якої 22 лютого 2021 року підприємство виплатило ОСОБА_2 заробітну плату, моральну шкоду. Умовами угоди передбачено, що з моменту її підписання та у випадку її виконання ОСОБА_2 не матиме жодних майнових претензій до підприємства. Крім того, при стягненні середнього заробітку суд не дотримався співмірності заявлених вимог і невиплаченого заробітку. 
У засіданні апеляційного суду представник відповідача ОСОБА_1 апеляційну скаргу підтримав. 
ОСОБА_2 не з`явився, про розгляд справи повідомлений відповідно до вимог ЦПК України.
Апеляційна скарга підлягає задоволенню частково з таких підстав.
Відповідно до пунктів 3 і 4 статті 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи, порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права. 
Установлено, що вимоги ОСОБА_2 до КП «Ремонтно-будівельне шляхове підприємство» Старокостянтинівської міської ради про стягнення компенсації втрати частини грошового доходу, середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні та моральної шкоди були предметом розгляду у справі № 683/155/16-ц.
Із оглянутих в апеляційному суді матеріалів цивільної справи № 683/155/16-ц вбачається, що ОСОБА_2 , остаточно уточнивши позовні вимоги 14.09.2020, просив стягнути на його користь з КП «Ремонтно-будівне шляхове підприємство» Старокостянтинівської міської ради компенсацію втрати недонарахованої заробітної плати за період з 22.02.2010 по 30.09.2018 у розмірі 158339,36 грн; середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні за період з 31.07.2015 по 01.10.2020 у розмірі 1046358,18 грн та моральну шкоду, заподіяну внаслідок порушення прав, у період з 31.07.2015 по 14.09.2020.
Ухвалою Старокостянтинівського районного суду Хмельницької області від 23.11.2020 у цій справі затверджено мирову угоду сторін, відповідно до умов якої КП «Ремонтно-будівельне шляхове підприємство» Старокостянтинівської міської ради виплачує на користь ОСОБА_2 борг у сумі 150034,59 грн, в тому числі: 87514,43 грн недорахованої заробітної плати; 52000 грн моральної шкоди; 10520,16 грн витрат на проведення судово-економічної експертизи по справі. Провадження у справі за позовом ОСОБА_2 до КП «Ремонтно-будівельне шляхове підприємство» Старокостянтинівської міської ради про перерахунок заробітної плати, відпускних та інших виплат з урахуванням індексації та стягнення невиплачених коштів, моральної шкоди закрито на підставі пункту 5 частини 1 статті 255 ЦПК України. 
Виконання ухвали суду відбулося 22 лютого 2021 року.
У справі, що переглядається, позивач просить стягнути 103290,33 грн компенсації втрати частини грошового доходу у зв`язку з порушенням термінів виплати відповідно до індексу зростання цін на споживчі товари і тарифів на послуги за період з 22.02.2010 по 22.02.2021; 141225,96 грн середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні за період з 31.07.2015 по 22.02.2021 та 35000 грн моральної шкоди, заподіяної внаслідок порушення прав у період з 31.07.2015 по 22.02.2021. 
В силу частини 1 статті 377 ЦПК України судове рішення першої інстанції, яким закінчено розгляд справи, підлягає скасуванню в апеляційному порядку повністю або частково з закриттям провадження у справі або залишенням позову без розгляду у відповідній частині з підстав, передбачених статтями 255 та 257 цього Кодексу.
Суд своєю ухвалою закриває провадження у справі, якщо набрали законної сили рішення суду або ухвала суду про закриття провадження у справі, ухвалені або постановлені з приводу спору між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав, або є судовий наказ, що набрав законної сили за тими самими вимогами (пункт 3 частини 1 статті 255 ЦПК України).
Закриття провадження у справі у цьому разі можливе за умови, що рішення, яке набрало законної сили, є тотожним позову, який розглядається, тобто збігаються сторони, предмет і підстави позовів.
Оскільки вимоги ОСОБА_2 до відповідача про стягнення компенсації втрати частини грошового доходу за період з 22 лютого 2010 року по 30 вересня 2018 року, середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні за період з 31 липня 2015 року по 01 жовтня 2020 року, моральної шкоди, заподіяної внаслідок порушення прав у період з 31 липня 2015 року по 14 вересня 2020 року, були предметом розгляду у справі № 683/155/16-ц, в якій між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав постановлена ухвала про затвердження мирової угоди та закриття провадження у справі, яка набрала законної сили, провадження у справі, що переглядається, в цій частині вимог підлягає закриттю. Слушними у цій частині є доводи апеляційної скарги.
У зв`язку із закриттям провадження у справі в частині позовних вимог, вирішенню підлягають вимоги позивача про стягнення компенсації втрати частини грошового доходу за період з 01 жовтня 2018 року по 21 лютого 2021 року, середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні за період з 02 жовтня 2020 року по 22 лютого 2021 року, моральної шкоди, заподіяної внаслідок порушення прав у період з 15 вересня 2020 року по 21 лютого 2021 року.
Колегія суддів приходить до висновку, що вимоги про стягнення компенсації втрати частини грошового доходу за період з 01 жовтня 2018 року по 21 лютого 2021 року підлягають задоволенню з огляду на таке.
Частиною 1 статті 115 КЗпП України передбачено, що заробітна плата виплачується працівникам регулярно в робочі дні у строки, встановлені колективним договором або нормативним актом роботодавця, погодженим з виборним органом первинної профспілкової організації чи іншим уповноваженим на представництво трудовим колективом органом (а в разі відсутності таких органів - представниками, обраними і уповноваженими трудовим колективом), але не рідше двох разів на місяць через проміжок часу, що не перевищує шістнадцяти календарних днів, та не пізніше семи днів після закінчення періоду, за який здійснюється виплата.
Аналогічні положення містить частина 1 статті 24 Закону України «Про оплату праці».
Згідно зі статтею 34 цього Закону компенсація працівникам втрати частини заробітної плати у зв`язку із порушенням строків її виплати провадиться відповідно до індексу зростання цін на споживчі товари і тарифів на послуги у порядку, встановленому чинним законодавством.
Відповідно до статей 1, 2 і 3 Закону України «Про компенсацію громадянам втрат частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати» підприємства, установи і організації всіх форм власності та господарювання здійснюють компенсацію громадянам втрати частини доходів у випадку порушення встановлених строків їх виплати, у тому числі з вини власника або уповноваженого ним органу (особи). 
Компенсація громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати провадиться у разі затримки на один і більше календарних місяців виплати доходів, нарахованих громадянам за період починаючи з дня набрання чинності цим Законом. Під доходами у цьому Законі слід розуміти грошові доходи громадян, які вони одержують на території України і які не мають разового характеру: пенсії; соціальні виплати; стипендії; заробітна плата (грошове забезпечення) та інші. 
Сума компенсації обчислюється шляхом множення суми нарахованого, але не виплаченого громадянину доходу за відповідний місяць (після утримання податків і обов`язкових платежів) на індекс інфляції в період невиплати доходу (інфляція місяця, за який виплачується доход, до уваги не береться).
Відповідно до пункту 4 Порядку проведення компенсації громадянам втрати частини грошових доходів у зв`язку з порушенням термінів їх виплати, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 21.02.2001 № 159 у редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин, сума компенсації обчислюється як добуток нарахованого, але невиплаченого грошового доходу за відповідний місяць (після утримання податків і обов`язкових платежів) і приросту індексу споживчих цін (індексу інфляції) у відсотках для визначення суми компенсації, поділений на 100. Індекс споживчих цін для визначення суми компенсації обчислюється шляхом множення місячних індексів споживчих цін за період невиплати грошового доходу. При цьому індекс споживчих цін у місяці, за який виплачується дохід, до розрахунку не включається. Щомісячні індекси споживчих цін публікуються Держкомстатом.
У зв`язку з порушенням відповідачем строків виплати заробітної плати у сумі 87514,43 грн ОСОБА_2 має право на отримання компенсації втрати частини заробітної плати за період з 01 жовтня 2018 року по 21 лютого 2021 року у розмірі 13127,16 грн (87514,43 грн х 115 : 100 - 87514,43 грн). Індекс споживчих цін за період невиплати заробітної плати з 01 жовтня 2018 року по 21 лютого 2021 року (115) визначено шляхом множення місячних індексів за період з жовтня 2018 року по січень 2021 року включно. 
З урахуванням наведеного апеляційний суд відхиляє доводи апеляційної скарги про відсутність правових підстав для стягнення компенсації за вказаний період. 
Що стосується вимог про стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні за період з 02 жовтня 2020 року по 22 лютого 2021 року, моральної шкоди, заподіяної внаслідок порушення прав у період з 15 вересня 2020 року по 21 лютого 2021 року, то задоволенню вони не підлягають з таких підстав.
За змістом частини 1 статті 116 КЗпП України у редакції чинній на момент виникнення спірних правовідносин, при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Якщо працівник в день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після пред`явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок. Про нараховані суми, належні працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган повинен письмово повідомити працівника перед виплатою зазначених сум.
Відповідно до статті 117 КЗпП України, у редакції чинній на момент виникнення спірних правовідносин, в разі невиплати з вини роботодавця належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку. При наявності спору про розміри належних звільненому працівникові сум роботодавець повинен сплатити зазначене в цій статті відшкодування в тому разі, коли спір вирішено на користь працівника. Якщо спір вирішено на користь працівника частково, то розмір відшкодування за час затримки визначає орган, який виносить рішення по суті спору.
Аналіз наведених норм права дає підстави для висновку, що передбачений частиною 1 статті 117 КЗпП України обов`язок роботодавця щодо виплати середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні настає за умови невиплати з його вини належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в статті 116 КЗпП України, при цьому визначальними є такі юридично значимі обставини, як невиплата належних працівникові сум при звільненні, факт проведення з ним остаточного розрахунку та встановлення вини.
Отже, стягнення з роботодавця (власника або уповноваженого ним органу підприємства, установи, організації) середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні (в разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу, за весь час затримки по день фактичного розрахунку) за своєю правовою природою є спеціальним видом відповідальності роботодавця, який нараховується у розмірі середнього заробітку і спрямований на захист прав звільнених працівників щодо отримання ними в передбачений законом строк винагороди за виконану роботу (усіх виплат, на отримання яких працівники мають право згідно з умовами трудового договору і відповідно до державних гарантій).
Відшкодування роботодавцем моральної шкоди працівнику провадиться у разі, якщо порушення його законних прав, у тому числі внаслідок дискримінації, мобінгу (цькування), факт якого підтверджено судовим рішенням, що набрало законної сили, призвели до моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв`язків і вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя (стаття 237-1 КЗпП України).
ОСОБА_2 зазначає, що тривале непроведення з ним розрахунку призвело до заподіяння моральної шкоди, оскільки зазнав душевних страждань, докладав додаткові зусилля для організації свого життя.
Тому вимоги позивача про стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні за період з 02 жовтня 2020 року по 22 лютого 2021 року і моральної шкоди, заподіяної внаслідок порушення трудових прав у період з 15 вересня 2020 року по 21 лютого 2021 року є підставними.
Разом з тим, ОСОБА_2 пропустив строк звернення до суду за захистом порушених трудових прав.
Згідно з частиною 1 статті 233 КЗ ПП України працівник може звернутися із заявою про вирішення трудового спору безпосередньо до суду в тримісячний строк з дня, коли він дізнався або повинен був дізнатися про порушення свого права, крім випадків, передбачених частиною другою цієї статті.
У Рішенні від 22 лютого 2012 року № 4-рп/2012 у справі № 1-5/2012 щодо офіційного тлумачення положень статті 233 КЗпП України у взаємозв`язку з положеннями статей 117, 237-1 цього Кодексу Конституційний Суд України вказав, що в аспекті конституційного звернення положення частини першої статті 233 КЗпП України у взаємозв`язку з положеннями статей 116, 117 цього Кодексу слід розуміти так, що для звернення працівника до суду з заявою про вирішення трудового спору щодо стягнення середнього заробітку за весь час затримки по день фактичного розрахунку при звільненні та про відшкодування завданої при цьому моральної шкоди встановлено тримісячний строк, перебіг якого розпочинається з дня, коли звільнений працівник дізнався або повинен був дізнатися про те, що власник або уповноважений ним орган, з вини якого сталася затримка виплати всіх належних при звільненні сум, фактично з ним розрахувався.
На вимоги позивачів про стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні відповідно до статті 117 КЗпП України застосовується тримісячний строк звернення до суду, визначений частиною першою статті 233 КЗпП України, перебіг якого розпочинається з дня, коли звільнений працівник дізнався або повинен був дізнатися про те, що власник або уповноважений ним орган, з вини якого сталася затримка виплати всіх належних при звільненні сум, фактично розрахувався з ним.
Такого висновку дійшла Велика Палата Верховного Суду у постанові від 08 лютого 2022 року у справі № 755/12623/19, який апеляційний суд враховує при виборі і застосуванні наведених норм права до спірних правовідносин на підставі частини 4 статті 263 ЦПК України.
Крім того, у пункті 16 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» № 4 від 31.03.1995 роз`яснено, що до вимог про відшкодування моральної шкоди у випадках, передбачених трудовим законодавством, застосовується тримісячний строк (ст 233 КЗпП України).
Розрахунок з позивачем проведено 22 лютого 2021 року, а з позовом про стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні та моральної шкоди ОСОБА_2 звернувся 18 травня 2022 року, тобто з пропуском строку, передбаченого частиною 1 статті 233 КЗпП України, що є підставою для відмови в позові у цій частині вимог. 
З огляду на викладене рішення суду першої інстанції необхідно скасувати та ухвалити нове судове рішення про закриття провадження у справі в частині вимог про стягнення компенсації втрати частини грошового доходу за період з 22 лютого 2010 року по 30 вересня 2018 року, середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні за період з 31 липня 2015 року по 01 жовтня 2020 року, моральної шкоди, заподіяної внаслідок порушення прав у період з 31 липня 2015 року по 14 вересня 2020 року; про стягнення компенсації втрати частини грошового доходу за період з 01 жовтня 2018 року по 21 лютого 2021 року у сумі 13127,16 грн; відмову в позові про стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні за період з 02 жовтня 2020 року по 22 лютого 2021 року, моральної шкоди, заподіяної внаслідок порушення прав у період з 15 вересня 2020 року по 21 лютого 2021 року.
На підставі частин 1, 13 статті 141 ЦПК України пропорційно розміру задоволених позовних вимог (1,1%) з відповідача на користь держави необхідно стягнути судовий збір у розмірі 30,75 грн.

Керуючись статтями 374, 376, 377, 382, 384 ЦПК України, суд

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу Комунального підприємства «Ремонтно-будівельне шляхове підприємство» Старокостянтинівської міської ради задовольнити частково.  
 
Рішення Старокостянтинівського районного суду Хмельницької області від 28 лютого 2023 року скасувати та ухвалити нове судове рішення.
Провадження у справі в частині позовних вимог ОСОБА_2 до Комунального підприємства «Ремонтно-будівельне шляхове підприємство» Старокостянтинівської міської ради про стягнення компенсації втрати частини грошового доходу за період з 22 лютого 2010 року по 30 вересня 2018 року, середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні за період з 31 липня 2015 року по 01 жовтня 2020 року, моральної шкоди, заподіяної внаслідок порушення прав у період з 31 липня 2015 року по 14 вересня 2020 року, закрити.
Стягнути з Комунального підприємства «Ремонтно-будівельне шляхове підприємство» Старокостянтинівської міської ради (місцезнаходження вул. Героїв Небесної Сотні, 1, м. Старокостянтинів, Хмельницька область, ІК ЄДРПОУ 32170306) на користь ОСОБА_2 (місце проживання АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) компенсацію втрати частини грошового доходу за період з 01 жовтня 2018 року по 21 лютого 2021 року у сумі 13127,16 грн (тринадцять тисяч сто двадцять сім грн 16 коп.). 
В позові ОСОБА_2 до Комунального підприємства «Ремонтно-будівельне шляхове підприємство» Старокостянтинівської міської ради про стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні за період з 02 жовтня 2020 року по 22 лютого 2021 року, моральної шкоди, заподіяної внаслідок порушення прав у період з 15 вересня 2020 року по 21 лютого 2021 року, відмовити з підстав пропуску строку звернення до суду за вирішенням трудового спору. 
Стягнути з Комунального підприємства «Ремонтно-будівельне шляхове підприємство» Старокостянтинівської міської ради на користь держави судовий збір у сумі 30,75 грн (тридцять грн 75 коп.).
Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, проте може бути оскаржена у касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повне судове рішення складено 18 липня 2023 року. 

Суддя-доповідач О. І. Талалай 

Судді А. П. Корніюк 

І. В. П`єнта