Ухвала
 
10 серпня 2023 року
м. Київ

справа № 202/706/22
провадження № 61-4370св23

Верховний Суд у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду: 
 
Сердюка В. В. (суддя-доповідач), Стрільчука В. А., Фаловської І. М.,              
 
розглянув у попередньому судовому засіданні у порядку письмового провадження справу за позовом Акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості, за касаційною скаргою ОСОБА_1 , в інтересах якого діє ОСОБА_2 , на постанову Дніпровського апеляційного суду від 24 лютого 2023 року в складі колегії суддів:        Красвітної Т. П., Свистунової О. В., Єлізаренко І. А., 
 
ВСТАНОВИВ:
 
У лютому 2022 року Акціонерне товариство комерційний банк «ПриватБанк» (далі - АТ КБ «ПриватБанк») звернулося до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості.
 
Позовні вимоги обґрунтовані тим, що 21 вересня 2007 року між ПАТ КБ «ПриватБанк» та ОСОБА_1 було укладено кредитний договір                                              № DNC0GK00000146, за яким він отримав кредит шляхом надання готівки через касу банку у розмірі 18 400,00 доларів США на купівлю квартири та сплату страхових платежів, зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 0,84% на місяць на суму залишку заборгованості, строком до                 21 вересня 2022 року.
 
14 червня 2018 року відбулася державна реєстрація та змінено найменування позивача з ПАТ КБ «ПриватБанк» на АТ КБ «ПриватБанк».
Відповідач порушив умови кредитного договору щодо своєчасного повернення сум отриманого кредиту та сплати нарахованих за користування кредитними коштами відсотків у встановлені договором строки, а тому            14 березня 2019 року позивач звернувся до суду з позовом до відповідача про стягнення заборгованості.
 
Заочним рішенням Індустріального районного суду м. Дніпропетровська                         від 05 липня 2019 року у справі № 202/2152/19 задоволено частково позовні вимоги АТ КБ «ПриватБанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь банку заборгованість за кредитним договором № DNC0GK00000146 від 21 вересня 2007 року, а саме заборгованість за відсотками за користування кредитом у розмірі      269,12 доларів США та судові  витрати у розмірі 768,40 грн. Заочне рішення набрало законної сили 06 серпня 2019 року (а. с. 5-6).
 
Вказаним заочним рішенням встановлено, що станом на 15 лютого 2019 року у ОСОБА_1 була наявна заборгованість за кредитним договором у розмірі 95 338,00 доларів США, що складається з: 15 091,75 доларів США - заборгованість за кредитом; 20 594,31 доларів США - заборгованість за відсотками за користування кредитом; 3 636,95 доларів США - заборгованість за комісією; 56 014,99 доларів США - заборгованість за пенею. Також встановлено, що рішенням Індустріального районного суду                                   м. Дніпропетровська від 05 травня 2015 року у справі № 202/2189/15 з ОСОБА_1 стягнуто заборгованість у розмірі 46 639,73 доларів США, яка складається з: 15 115,62 доларів США - заборгованість за кредитом;                10 269,05 доларів США - заборгованість за відсотками за користування кредитом, 2 068,95 доларів США - заборгованість за комісією;                             16 965,17 доларів США - заборгованість за пенею.
 
На даний час рішення Індустріального районного суду м. Дніпропетровська                  від 05 липня 2019 року не виконано боржником. Оскільки з відповідача                 ОСОБА_1 стягнуто заборгованість за кредитним договором за період із                      21 вересня 2007 року по 05 травня 2015 року, то за період після подання позовної заяви у березні 2019 року, а саме з 15 березня 2019 року по 05 січня 2022 року, з відповідача підлягає стягненню 3% річних від простроченої суми, розмір якої становить 1 273,91 доларів США.
 
Враховуючи наведене, позивач просив стягнути з відповідача заборгованість у розмірі 1 273,91 доларів США.
 
Заочним рішенням Індустріального районного суду м. Дніпропетровська 
від 04 липня 2022 року у задоволенні позову АТ «ПриватБанк» відмовлено.
 
Постановою Дніпровського апеляційного суду від 24 лютого 2023 року заочне рішення Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 04 липня 2022 року скасовано та ухвалено нове судове рішення. Позовні вимоги задоволено. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь АТ КБ «ПриватБанк» 3 % річних у розмірі 1 273,91 доларів США, що еквівалентно 34 765 грн.  Вирішено питання про розподіл судових витрат.
 
24 березня 2023 року ОСОБА_1 , в інтересах якого діє ОСОБА_2 , засобами поштового зв`язку, звернувся до Верховного Суду з касаційною скаргою на постанову Дніпровського апеляційного суду від 24 лютого         2023 року в указаній вище справі, у якій просить скасувати постанову Дніпровського апеляційного суду від 24 лютого 2023 року і направити справу на новий розгляд до суду апеляційної інстанції, посилаючись на неправильне застосування судом апеляційної інстанції норм матеріального права та порушення норм процесуального права.
 
Ухвалою Верховного Суду від 11 квітня 2023 року відкрито касаційне провадження у справі, витребувано матеріали справи та надано строк для подання відзиву на касаційну скаргу.
 
У квітні 2023 року до Верховного Суду надійшли матеріали цивільної справи.
Статтею 388 ЦПК України передбачено, що судом касаційної інстанції у цивільних справах є Верховний Суд.
Згідно із пунктом 1 частини першої статті 389 ЦПК України учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити у касаційному порядку рішення суду першої інстанції після апеляційного перегляду справи та постанову суду апеляційної інстанції, крім судових рішень, визначених у частині третій цієї статті.
 
Відповідно до абзацу 1 частини другої статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження судових рішень, зазначених у пункті 1 частини першої цієї статті, є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права виключно у таких випадках: 1) якщо суд апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні застосував норму права без урахування висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду, крім випадку наявності постанови Верховного Суду про відступлення від такого висновку; 2) якщо скаржник вмотивовано обґрунтував необхідність відступлення від висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду та застосованого судом апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні; 3) якщо відсутній висновок Верховного Суду щодо питання застосування норми права у подібних правовідносинах; 4) якщо судове рішення оскаржується з підстав, передбачених частинами першою, третьою статті 411 цього Кодексу.
 
Відповідно до частини п`ятої статті 401 ЦПК України суд касаційної інстанції призначає справу до судового розгляду за відсутності підстав, встановлених частинами третьою, четвертою цієї статті. Справа призначається до судового розгляду, якщо хоча б один суддя із складу суду дійшов такого висновку.
 
Верховний Суд у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду вважає, що справа підлягає призначенню до судового розгляду.
 
Відповідно до частини першої статті 402 ЦПК України в суді касаційної інстанції скарга розглядається за правилами розгляду справи судом першої інстанції в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи з урахуванням статті 400 цього Кодексу.
 
Згідно з частиною першою статті 7 ЦПК України розгляд справ у судах проводиться усно і відкрито, крім випадків, передбачених цим Кодексом.
 
Зокрема, в частині тринадцятій статті 7 ЦПК України передбачено, що розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними в справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.
 
Європейський суд з прав людини зазначив, що процедура допуску скарг до розгляду та провадження виключно з питань права, на відміну від того, що стосується питань фактів, може відповідати вимогам статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, навіть якщо скаржнику не була надана можливість бути особисто заслуханим апеляційним чи касаційним судом, за умови, якщо відкрите судове засідання проводилось у суді першої інстанції і якщо суди вищої інстанції не мали встановлювати факти справи, а лише тлумачили відповідні юридичні норми (рішення в справі «Жук проти України» від 21 жовтня 2010 року).
 
Таким чином, питання виклику учасників справи для надання пояснень вирішується Верховним Судом з огляду на встановлену необхідність таких пояснень.
 
Оскільки суд касаційної інстанції не встановив необхідності надання пояснень сторонами у справі на стадії касаційного перегляду судових рішень, то підстави для розгляду справи за участю учасників справи в суді касаційної інстанції відсутні.
 
За таких обставин розгляд справи буде здійснюватися в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи за наявними у ній матеріалами, а копія судового рішення направлена у порядку, передбаченому частиною п`ятою статті 272 ЦПК України. 
 
З урахуванням категорії і складності справи та відповідно до частини одинадцятої статті 34 ЦПК України справа підлягає розгляду в складі п`яти суддів.
 
Керуючись статтею 401 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду
УХВАЛИВ:
Справу за позовом Акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості,                за касаційною скаргою ОСОБА_1 , в інтересах якого діє ОСОБА_2 , на постанову Дніпровського апеляційного суду від 24 лютого 2023 року призначити до судового розгляду.
Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання і оскарженню не підлягає.
Судді:                                                                                      В. В. Сердюк
В. А. Стрільчук
І. М. Фаловська