У Х В А Л А        
14 липня 2023 року
м. Київ
справа № 209/3681/21
провадження № 61-6143ск23 
Верховний Суд у складі судді Касаційного цивільного суду Олійник А. С. розглянув касаційну скаргу Акціонерного товариства «Сенс Банк» на рішення Дніпровського районного суду міста Дніпродзержинська від 21 січня 2022 року та постанову Дніпровського апеляційного суду від 21 березня 2023 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Акціонерного товариства «Альфа-Банк», правонаступником якого є Акціонерне товариство «Сенс Банк», про захист прав споживачів, припинення зобов`язань за кредитним та іпотечним договорами,
В С Т А Н О В И В :
У квітні 2023 року Акціонерне товариство «Сенс Банк» (далі - АТ «Сенс Банк») звернулось до Верховного Суду із касаційною скаргою на рішення Дніпровського районного суду міста Дніпродзержинська від 21 січня 2022 року та постанову Дніпровського апеляційного суду від 21 березня 2023 року з пропуском строку на касаційне оскарження.
Ухвалою Верховного Суду від 18 травня 2023 року касаційну скаргу залишено без руху, надано строк для усунення недоліків, запропоновано надати належні та допустимі докази, що суд апеляційної інстанції не виконав вимоги статті 272 ЦПК України та не направив повний текст судового рішення, або зазначити інші поважні підстави пропуску строку на касаційне оскарження, подати нову редакцію касаційної скарги із обґрунтованим зазначенням підстав касаційного оскарження відповідно до статей 389, 411 ЦПК України та надати копії для позивача, уточнити прохальну частину касаційної скарги, сплатити судовий збір відповідно до ставок, передбачених статтею 4 Закону України «Про судовий збір», в частині оскаржуваних вимог.
На виконання ухвали Верховного Суду заявник надіслав нову редакцію касаційної скарги, квитанції про сплату судового збору, лист Дніпровського апеляційного суду щодо інформації про видачу копії оскаржуваної постанови.
АТ «Сенс Банк» зазначило, що суди попередніх інстанцій не врахували правильності нарахування інфляційних витрат, передбачених статтею 625 ЦК України та зарахування сплачених позичальником коштів на їх погашення, нарахування яких відбулось після виконання рішення про стягнення заборгованості. Суди не повно з`ясували обставини справи, а висновки, зроблені судами, не відповідають фактичним обставинам справи та доказам у справі.
Також, АТ «Сенс Банк» вказало, що суди «не в повній мірі дослідили матеріали справи, не надали належної оцінки доказам, невірно встановили факти, які мають юридичне значення для вирішення цієї справи».
У новій редакції касаційної скарги заявник узагальнено посилається на неправильне застосування норм матеріального права та порушення норм процесуального права, водночас зазначивши, що підставою касаційного оскарження є пункт 1 частини другої статті 389 ЦПК України.
Проте заявник не зазначив постанову (постанови) Верховного Суду, в якій викладено висновок про застосування норми права у подібних правовідносинах, що не був врахований в оскаржуваному судовому рішенні (пункт 5 частини другої статті 392 ЦПК України), а також підстави касаційного оскарження відповідно до статті 411 ЦПК України).
Згідно з пунктом 5 частини другої статті 392 ЦПК України у касаційній скарзі повинно бути зазначено підставу (підстави), на якій (яких) подається касаційна скарга з визначенням передбаченої (передбачених) статтею 389 цього Кодексу підстави (підстав).
Верховний Суд зазначає, що право особи на оскарження судового рішення є однією із складових права на справедливий суд, що гарантується статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та Конституцією України. Водночас згідно з цивільним процесуальним законом оскарження судового рішення в суді касаційної інстанції вимагає від заявника належного обґрунтування касаційної скарги. 
Відповідно до прецедентної практики Європейського суду з прав людини, яка є джерелом права (стаття 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини») умови прийнятності касаційної скарги, відповідно до норм законодавства, можуть бути суворішими, ніж для звичайної заяви. Зважаючи на особливий статус суду касаційної інстанції, процесуальні процедури у суді касаційної інстанції можуть бути більш формальними, особливо, якщо провадження здійснюється судом після їх розгляду судом першої інстанції, а потім судом апеляційної інстанції (рішення у справах: «Levages Prestations Services v. France» від 23 жовтня 1996 року, Reports 1996-V, p. 1544, § 45; «Brualla Gomez de la Torre v. Spain» від 19 грудня 1997 року).
Відповідно до частини третьої статті 185, частини другої статті 393 ЦПК України у разі невиконання ухвали суду про залишення касаційної скарги без руху вона вважається неподаною та повертається заявнику.
Оскільки АТ «Сенс Банк» частково усунуло недоліки касаційної скарги, зазначені в ухвалі Верховного Суду від 18 травня 2023 року, не вказало обґрунтованих підстав касаційного оскарження, то касаційна скарга відповідно до частини третьої статті 185, частини другої статті 393 ЦПК України підлягає поверненню.
Повернення касаційної скарги не перешкоджає повторному зверненню із скаргою до суду, якщо перестануть існувати обставини, що стали підставою для її повернення.
Керуючись статтями 185, 393 ЦПК України,
У Х В А Л И В :
Касаційну скаргу Акціонерного товариства «Сенс Банк» на рішення Дніпровського районного суду міста Дніпродзержинська від 21 січня 2022 року та постанову Дніпровського апеляційного суду від 21 березня 2023 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Акціонерного товариства «Альфа-Банк», правонаступником якого є Акціонерне товариство «Сенс Банк», про захист прав споживачів, припинення зобов`язань за кредитним та іпотечним договорамиповернути.
Ухвала оскарженню не підлягає.
 
Суддя                                                                                                                   А. С. Олійник