Ухвала
Іменем України
 
17 серпня 2023 року
м. Київ
 
справа № 466/12102/21
провадження № 61-11357ск23
 
Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду: Антоненко Н. О. (суддя-доповідач), Дундар І. О.,                            Русинчука М. М., вирішуючи питання про відкриття касаційного провадження за касаційною скаргою ОСОБА_1 та його представника ОСОБА_2 на рішення Шевченківського районного суду                       м. Львова від 07 лютого 2023 року та на постанову Львівського апеляційного суду від 19 червня 2023 року в справі за позовом ОСОБА_1 до Львівської міської ради, треті особи: третя Львівська державна нотаріальна контора, ОСОБА_3 , ОСОБА_4 про встановлення додаткового строку для прийняття спадщини,
 
ВСТАНОВИВ :
 
У грудні 2021 року ОСОБА_1 звернувся в суд із позовом та просив визначити йому додатковий строк для подання заяви про прийняття спадщини після смерті ОСОБА_5 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 .
 
Свої вимоги обґрунтовує тим, що він є двоюрідним братом ОСОБА_5 , яка народилася ІНФОРМАЦІЯ_2 та проживала у АДРЕСА_1 . З двоюрідною сестрою він раз у півроку спілкувалися по телефону, зрідка приїжджав до неї. Починаючи з січня 2021 року через карантинні обмеження, а також вік та стан здоров`я, до сестри не приїжджав. Наприкінці листопада 2021 року йому стало відомо, що ОСОБА_5 померла ІНФОРМАЦІЯ_3 . Сестра його проживала одна, з родичів у неї залишився тільки позивач та його рідна сестра ОСОБА_6 , яка на спадщину не претендує. Він звернувся з заявою у третю державну нотаріальну контору для прийняття спадщини, однак нотаріус йому відмовив, оскільки ОСОБА_1 пропустив строк на звернення з такою заявою.
 
Шевченківський районний суд м. Львова рішенням від 07 лютого 2023 року в задоволенні позову відмовив.
Львівський апеляційний суд постановою від 19 червня 2023 року вказане судове рішення залишив без змін, погодившись з висновком про те, що: 
        позивач не надав належних та допустимих доказів на підтвердження того, що він не мав можливості у передбачений законом строк звернутися до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини;
        необізнаність про смерть сестри не є поважною причиною пропуску строку для прийняття спадщини;
        доводи позивача про неможливість прийняття спадщини через наявність карантину не приймаються, оскільки робота нотаріату не була припинена, були лише встановлені обмеження, які полягали у рекомендаціях приймати громадян за попереднім записом (Лист Міністерства юстиції України від 17 березня                    2020 року № 1534/19.5/32-20 «Щодо організації роботи державних нотаріальних контор та приватних нотаріусів на час дії карантину»);
       позивач не був позбавлений можливості направити заяву про прийняття спадщини поштою, робота якої під час карантину не припинялась.
 
Апеляційний суд зазначив, що твердження апеляційної скарги про те, що спадковим майном намагаються заволодіти невідомі ОСОБА_1 особи шахрайським способом, не є предметом дослідження у цій справі, а тому суд не має обов`язку надавати зазначеним обставинам оцінку.
 
27 липня 2023 року ОСОБА_1 та його представник ОСОБА_2 засобами поштового зв`язку подали до Верховного Суду касаційну скаргу на вказані судові рішення. Посилаються на неправильне застосування судами норм матеріального права, оскільки суди в оскаржуваних судових рішеннях застосували норму права без урахування висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду від 12 жовтня 2021 року в справі № 953/8112/20. ОСОБА_1 зазначає, що з сестрою спілкувався по телефону раз у пів року, іноді частіше, також приїжджав до неї у гості. Причини пропуску строку на подання заяви про прийняття спадщини є поважними, такими, що пов'язані з об'єктивними, непереборними труднощами, оскільки на території України був введений режим карантину, а тому починаючи з січня 2021 року ОСОБА_1 як людина похилого віку, яка відноситься до категорії людей, що перебувають у першій зоні ризику зараження хворобою «Covіd-19», не приїздив у м. Львів до своєї сестри та не міг дізнатися про її смерть. Дізнався лише у листопаді 2021 року, тоді як через карантинні обмеження не працювали державні органи, у тому числі нотаріуси, що унеможливило подати заяву про прийняття спадщини в строк. Крім цього, невідомі особи намагаються шахрайським шляхом заволодіти спадковим майном після смерті сестри ОСОБА_5 . Оскільки строк на прийняття спадщини ОСОБА_1 пропустив лише на три місяці, просить суд встановити йому додатковий строк для подання заяви про прийняття спадщини.
 
Відповідно до пункту 5 частини другої статті 394 ЦПК України якщо касаційна скарга подана на підставі пункту 1 частини другої статті 389 цього Кодексу, суд може визнати таку касаційну скаргу необґрунтованою та відмовити у відкритті касаційного провадження, якщо Верховний Суд уже викладав у своїй постанові висновок щодо питання застосування норми права у подібних правовідносинах, порушеного в касаційній скарзі, і суд апеляційної інстанції переглянув судове рішення відповідно до такого висновку.
 
У відкритті касаційного провадження слід відмовити з наступних підстав.
 
Суди встановили, що у лютому 2021 року (без зазначення конкретної дати) померла ОСОБА_5 , і це підтверджується свідоцтвом про смерть виданим 26 березня 2021 року Шевченківським районним у місті Львові Відділом державної реєстрації актів цивільного стану Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Львів).
 
Позивач стверджує, що ОСОБА_5 була його двоюрідною сестрою, однак, належні докази на підтвердження факту родинних відносин в матеріалах справи відсутні.
 
02 грудня 2021 року позивач ОСОБА_1 звернувся до третьої державної нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини.
 
Відповідно до листа третьої Львівської державної нотаріальної контори від                     20 липня 2022 року №2324/01-16 спадкова справа після смерті ОСОБА_5 зареєстрована на підставі заяви про прийняття спадщини ОСОБА_7 , який проживав із спадкодавцем однією сім`єю. Заява про прийняття спадщини від позивача ОСОБА_1 надійшла до нотаріальної контори 07 грудня 2021 року. Свідоцтво про право на спадщину не видано.
 
19 квітня 2021 року до нотаріальної контори надійшла претензія кредитора     ОСОБА_3 до спадкоємців ОСОБА_5 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_3 .
 
Відповідно до листа Сихівського відділу державної реєстрації актів цивільного стану у м. Львові 30 березня 2022 року відділом державної реєстрації актів цивільного стану у м. Львові ЗМУ Міністерства юстиції (м. Львів) складений актовий запис №1976 про смерть ОСОБА_7 .
 
Відповідно до частини першої статті 1269, частини першої статті 1270 ЦК України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати до нотаріальної контори заяву про прийняття спадщини. Для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини.
 
За позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини (частина третя статті 1272 ЦК України).
 
Як свідчить тлумачення частини третьої статті 1272 ЦК України до поважних причин пропуску строку для прийняття спадщини мають відноситися причини, які пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця щодо подачі заяви про прийняття спадщини. Правила частини третьої статті 1272 ЦК України про встановлення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини можуть бути застосовані, якщо: 1) у спадкоємця були перешкоди для подання такої заяви; 2) ці обставини визнані судом поважними. Якщо ж у спадкоємця перешкод для подання заяви не було, а він не реалізував своє право на прийняття спадщини, то правові підстави для встановлення додаткового строку для прийняття спадщини відсутні.
 
При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду (частина четверта статті 263 ЦПК України).
 
У постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 25 травня 2022 року у справі № 459/2973/18 (провадження № 61-12504св21) зазначено, що: «поважними причинами пропуску строку для прийняття спадщини є причини, які пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій. Правила частини третьої статті 1272 ЦК України про надання додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини можуть бути застосовані, якщо: 1) у спадкоємця були перешкоди для подання такої зави; 2) ці обставини визнані судом поважними. Такий правовий висновок висловлений Верховним Судом України у постанові від 23 серпня 2017 року № 6-1320цс17, а також у постановах Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду: від 17 жовтня 2019 року у справі № 766/14595/16 (провадження № 61-6700св19), від 30 січня 2020 року у справі № 487/2375/18 (провадження № 61-10136св19), від 31 січня 2020 року у справі № 450/1383/18 (провадження № 61?21447св19). При цьому, вирішуючи питання поважності причин пропущення шестимісячного строку, визначеного статтею 1270 ЦК України, для прийняття спадщини, суд має враховувати, що такі причини визначаються в кожному конкретному випадку з огляду на обставини кожної справи. Як свідчить тлумачення частини третьої статті 1272 ЦК України до поважних причин пропуску строку для прийняття спадщини мають відноситися причини, які пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця щодо подачі заяви про прийняття спадщини. Якщо ж у спадкоємця перешкод для подання заяви не було, а він не реалізував право на прийняття спадщини через відсутність інформації про спадкове майно, то правові підстави до встановлення додаткового строку для прийняття спадщини відсутні».
 
Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом (частина перша статті 81 ЦПК України).
 
Суди встановили, що у позивача були відсутні об`єктивні, непереборні, істотні труднощі для своєчасного прийняття спадщини, та зробили правильний висновок про відмову у задоволенні позову.
 
Посилання на висновки, викладені у постанові Верховного Суду від 12 жовтня 2021 року в справі № 953/8112/20, колегія суддів відхиляє, оскільки ці висновки зроблені за інших фактичних обставин.
 
Посилання у касаційній скарзі на те, що з січня 2021 року ОСОБА_1 не міг приїхати до сестри у м. Львів через карантинні обмеження, а тому строк для прийняття спадщини він пропустив з поважних причин, колегія відхиляє, оскільки:
        карантинні обмеження в Україні було введено ще з березня 2020 року;
        ОСОБА_5 померла у лютому 2021 року, строк на прийняття спадщини закінчився у серпні 2021 року, а як встановили суди та стверджує у касаційній скарзі ОСОБА_1 , він дізнався про смерть сестри лише у листопаді 2021 року, після чого у грудні 2021 року подав заяву про прийняття спадщини до нотаріуса. Таким чином, строк пропущений через необізнаність про смерть сестри, що, як зазначили суди і з чим погоджується колегія суддів, не пов'язано з об'єктивними, непереборними, істотними труднощами для своєчасного прийняття спадщини та не є поважною причиною для надання додаткового строку для її прийняття. 
 
За таких обставин касаційна скарга є необґрунтованою, оскільки Верховний Суд вже викладав у постанові висновок щодо питання застосування норми права у подібних правовідносинах, порушеного в касаційній скарзі, і суд апеляційної інстанції  переглянув судове рішення відповідно до такого висновку, а тому у відкритті касаційного провадження слід відмовити.
 
Керуючись статтями 260, 394 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду,
 
УХВАЛИВ :
 
У відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою ОСОБА_1 та його представника ОСОБА_2 на рішення Шевченківського районного суду м. Львова від                  07 лютого 2023 року та на постанову Львівського апеляційного суду від                         19 червня 2023 року відмовити.
 
Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та оскарженню не підлягає.
 
Судді                                                                                                             Н. О. Антоненко
 
                                                                                                                        І. О. Дундар
 
                                                                                                                       М. М. Русинчук