Справа № 299/2291/23

П О С Т А Н О В А
Іменем України

        20 липня 2023 року м. Ужгород

Закарпатський апеляційний суд у складі

головуючого                                судді КОНДОРА Р.Ю.
суддів                                        СОБОСЛОЯ Г.Г., ГОТРИ Т.Ю.

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Акціонерного товариства «Креді Агріколь Банк» на ухвалу судді Виноградівського районного суду Бак М.Д. від 13 квітня 2023 року, повний текст якої складено 13 квітня 2023 року, про визнання неподаною та повернення заяви у справі № 299/2291/23 за позовом Акціонерного товариства «Креді Агріколь Банк» до ОСОБА_1 про стягнення боргу, -

встановив:

АТ «Креді Агріколь Банк» оскаржило ухвалу судді Виноградівського районного суду від 13.04.2023, якою на підставі ст. 185 ч. 4 п. 1 ЦПК України визнано неподаною та повернуто йому позовну заяву у зазначеній справі, оскільки заяву від імені позивача підписано адвокатом, повноваження якого на ведення справи в суді від імені позивача, найменування якого «АТ «Креді Агріколь Банк»», не підтверджені, заяву подано особою, яка не має права її підписувати.
На думку апелянта, ухвалу постановлено з порушенням норм процесуального права виходячи з такого.
Позовну заяву підписала представник позивача АТ «Креді Агріколь Банк» адвокат Ільків С.М., яка діяла на підставі довідності, виданої ПАТ «Креді Агріколь Банк» 26.12.2018 за № 10200/326, повноваження представника були належно підтверджені.
Суддя суду першої інстанції не звернув уваги на те, що Публічне акціонерне товариство «Креді Агріколь Банк» і Акціонерне товариство «Креді Агріколь Банк» це одна й та сама юридична особа, зміна назви якої відбулась відповідно до вимог Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо спрощення ведення бізнесу та залучення інвестицій емітетами цінних паперів».
Цим законом також були внесені зміни до ст. 6 ч. 1 Закону України «Про банки і банківську діяльність», а саме: виключено слово «публічного» із норми, згідно з якою банки в Україні створюються у формі публічного акціонерного товариства або кооперативного банку. Після внесення змін указана норма цього Закону має наступний вигляд: «Банки в Україні створюються у формі акціонерного товариства або кооперативного банку». Ці обставини є загальновідомими і не підлягають доказуванню.
Суддя суду першої інстанції не мав передбачених законом підстав для повернення заяви позивачу та своїми діями порушив як норми ЦПК України, так і право позивача на справедливий суд.
Апелянт просить оскаржену ухвалу скасувати та направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Заслухавши доповідь судді, обговоривши доводи апеляції, перевіривши матеріали справи, суд приходить до такого.

Як убачається з наявних матеріалів справи, 12.04.2023 до Виноградівського районного суду надійшов позов Акціонерного товариства «Креді Агріколь Банк» до ОСОБА_1 про стягнення боргу (а.с. 2-7).

Від імені позивача заяву підписала адвокат Ільків Соломія Михайлівна, яка діяла на підставі довіреності, виданої Публічним акціонерним товариством «Креді Агріколь Банк» 26.12.2018 за № 10200/326 зі строком дії до 04.12.2023 і яка передбачала право представляти банку у суді включно з правом підписання та подання від його імені позовних та інших заяв (а.с. 8-9). У додатках до позовної заяви суду було надано копію свідоцтва про право на зайняття адвокатською діяльністю.

Юридична особа бере участь у справі через свого керівника, члена виконавчого органу, іншу особу, уповноважену діяти від її імені відповідно до закону, статуту, положення, трудового договору (контракту) (самопредставництво юридичної особи), або через представника (ст. 58 ч. 3 ЦПК України).

Представником юридичної особи у суді може бути адвокат, повноваження якого як представника підтверджуються довіреністю юридичної особи або ордером, виданим відповідно до Закону України «Про адвокатуру і адвокатську діяльність» (ст. 60 ч. 1, ст. 62 ч. 1 п. 1, ч.ч. 3, 4 ст. 62 ЦПК України).

Представник, який має повноваження на ведення справи в суді, здійснює від імені особи, яку він представляє, її процесуальні права та обов`язки (ст. 64 ч. 1 ЦПК України).

Ці норми ЦПК України узгоджуються з положеннями 237, 244-246 ЦК України, ст.ст. 19, 26 Закону України «Про адвокатуру і адвокатську діяльність, іншими нормами законодавства.

Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо спрощення ведення бізнесу та залучення інвестицій емітентами цінних паперів» від 16.11.2017, який набрав чинності 06.01.2018, внесені зміни до Закону України «Про Національний банк України»:
у статті 6: у частині 1 слово «публічного» виключено; доповнено частиною 3 такого змісту: «Законодавство про акціонерні товариства застосовується до банків з урахуванням особливостей, встановлених цим Законом. У разі суперечності положень цього Закону та законодавства про акціонерні товариства перевагу мають положення цього Закону»;
пунктом 13 Перехідних положень цього Закону передбачено, що статути та внутрішні положення підлягають приведенню у відповідність із цим Законом: для публічних акціонерних товариств та банків до 01.01.2019; для всіх інших акціонерних товариств до 01.01.2020.

Відповідно до доступної на офіційному веб-сайті Міністерства юстиції України інформації з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців, та громадських формувань, Акціонерне товариство «Креді Агріколь Банк», код ЄДРПОУ 14361575, місцезнаходження юридичної особи: 01024, м. Київ, вул. Пушкінська, 42/4, зареєстроване 10.02.1993 і не припиняло свою діяльність.

Довіреність представнику адвокату Ільків С.М., що була додана до позовної заяви, була видана банком до спливу встановленого законом строку для приведення Статуту банку у відповідність із законом, строк дії довіреності на момент пред`явлення позову теж не сплив.

Позовна заява подається до суду в письмовій формі і підписується позивачем або його представником, або іншою особою, якій законом надано право звертатися до суду в інтересах іншої особи;
позовна заява повинна містити, зокрема, повне найменування (для юридичних осіб) або ім`я (прізвище, ім`я та по батькові - для фізичних осіб) сторін та інших учасників справи, їх місцезнаходження (для юридичних осіб) або місце проживання чи перебування (для фізичних осіб), поштовий індекс, ідентифікаційний код юридичної особи в Єдиному державному реєстрі підприємств і організацій України (для юридичних осіб, зареєстрованих за законодавством України), а також реєстраційний номер облікової картки платника податків (для фізичних осіб) за його наявності або номер і серію паспорта для фізичних осіб - громадян України (якщо такі відомості позивачу відомі), відомі номери засобів зв`язку, офіційної електронної адреси та адреси електронної пошти;
до позовної заяви, підписаної представником позивача, додається довіреність чи інший документ, що підтверджує повноваження представника позивача (ст. 175 ч. 22, ч. 3 п. 2, ст. 177 ч. 7 ЦПК України).

Суддя суду першої інстанції повертає заяву, коли її подано особою, яка не має процесуальної дієздатності, не підписано або підписано особою, яка не має права її підписувати, або особою, посадове становище якої не вказано (ст. 185 ч. 4 п. 1 ЦПК України).

Перелік вищевказаних підстав для повернення заяви в контексті представництва юридичної особи в цивільному процесі є вичерпним і розширеному тлумаченню не підлягає. Тобто, ця норма цивільного процесуального закону не передбачає підстав і можливості повернення заяви через непідтвердження, на думку судді, повноважень адвоката на ведення справи в суді від імені позивача, найменування якого АТ «Креді Агріколь Банк».

Право на судовий захист гарантується Конституцією України кожному (ст. 55). Кожна особа має право в порядку, встановленому ЦПК України, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів (ст. 4 ч. 1).

Конституційний Суд України у рішенні від 25.12.1997 № 9-зп сформулював висновок, згідно з яким відмова суду у прийнятті позовних та інших заяв, скарг, оформлених відповідно до чинного законодавства, є порушенням права на судовий захист, яке згідно зі статтею 64 Конституції України не може бути обмежене.

У світлі Конвенції про захист прав людини та практики Європейського суду з прав людини Україна як учасниця Конвенції повинна створювати умови для забезпечення доступності правосуддя як загальновизнаного міжнародного стандарту справедливого судочинства.

Позиція Європейського суду з прав людини в багатьох справах свідчить, що основною складовою права на суд є право доступу в тому розумінні, що особі має бути забезпечена можливість звернутись до суду для вирішення певного питання і що з боку держави не повинні чинитись правові чи практичні перешкоди для здійснення цього права.

У рішенні від 08.04.2010 у справі Menshakova v. Ukraine (заява № 377/02), ЄСПЛ вкотре повторив, що:
пункт 1 статті 6 Конвенції гарантує кожному право на звернення до суду з позовом щодо його прав та обов`язків цивільного характеру; таким чином, він втілює в собі «право на суд», яке, згідно з практикою Суду, включає в себе не тільки право ініціювати провадження, але й право розраховувати на «розгляд» спору судом (п. 52);
право на суд не є абсолютним і може підлягати легітимним обмеженням; у випадку, коли доступ особи до суду обмежується або законом, або фактично таке обмеження не суперечить пунктові 1 статті 6 Конвенції, якщо воно не завдає шкоди самій суті права і переслідує легітимну мету за умови забезпечення розумної пропорційності між використовуваними засобами та метою, яка має бути досягнута (п. 53).

Суворе трактування національним законодавством процесуального правила (надмірний формалізм) можуть позбавити заявників права звертатись до суду (справа Perez de Rada Cavanilles v. Spain). ЄСПЛ зазначав, що «надмірний формалізм» може суперечити вимозі забезпечення практичного та ефективного права на доступ до суду згідно з пунктом 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод; це зазвичай відбувається у випадку особливо вузького тлумачення процесуальної норми, що перешкоджає розгляду скарг заявника по суті, із супутнім ризиком порушення його чи її права на ефективний судовий захист (рішення у справах Zubac v. Croatia, Beles and Others v. the Czech Republic, № 47273/99, п.п. 50-51, 69, та Walchli v. France, № 35787/03, п. 29).

При цьому Європейський суд з прав людини розрізняє формалізм і надмірний формалізм, вважаючи формалізм явищем позитивним і необхідним, оскільки забезпечує чітке дотримання судами процесу, надмірний же формалізм заважає практичному та ефективному доступу до суду. Формалізм не є надмірним, якщо сприяє правовій визначеності та належному здійсненню правосуддя.

За змістом ст. 2, ст. 3 ч.ч. 1, 3, ст. 4 ч. 1, ст. 12 ч. 5, ст.ст. 43, 49, ст. 185 ч. 1 ЦПК України, суд (суддя) зобов`язаний забезпечити учасникам процесу, зокрема – позивачу, можливість здійснення процесуальних прав та виконання процесуальних обов`язків, дії, вимоги і процесуальні рішення суду (судді) повинні бути ясними і зрозумілими для учасника процесу, суд (суддя) повинен діяти у зрозумілий для сторін спосіб, передбачений процесуальним законом, зокрема, у разі наявності для того підстав повинен чітко вказати на конкретні недоліки заяви, що саме і уможливлює їх виправлення, сторона повинна мати можливість належно виконати конкретні та обґрунтовані вимоги суду (судді).

Позовна заява АТ «Креді Агріколь Банк» відповідала передбаченим ЦПК України вимогам щодо її форми та змісту, в тому числі, в заяві були зазначені найменування та всі необхідні реквізити сторін, представника позивача, який мав право її підписати і подати до суду. На жодні недоліки заяви суддя суду першої інстанції не вказував, для дій відповідно до ст. 185 ч.ч. 1, 2 ЦПК України підстав не вбачав, тоді як за наявності таких мав можливість і повинен був залишити заяву без руху.

У разі сумнівів у найменуванні юридичної особи суддя не був позбавлений можливості принаймні перевірити відповідні реквізити за загальнодоступними, в тому числі, офіційними сервісами в мережі Internet і з`ясувавши відповідні обставини повинен був навести відповідне обґрунтування в ухвалі. Тим часом, конкретного і належного обґрунтування щодо прийнятого процесуального рішення, як це вимагається ст. 260 та іншими нормами ЦПК України, зокрема, з яких власне підстав не підтверджені повноваження представника позивача та право підписати заяву, довіреність якого чинна і видана акціонерним товариством, організаційно-правова форма та реєстраційні реквізити якого відповідають тим, що вказані акціонерним товариством, яке подало заяву.

Жодної з передбачених ст. 185 ч. 4 п. 1 ЦПК України підстав для повернення заяви суддя суду першої інстанції не мав, у тому числі не мав ніяких підстав для висновку про те, що заяву подано особою, яка не має права її підписувати. Суддя довільно витлумачивши норми цивільного процесуального закону повернув заяву власне не з «надмірного формалізму», а лише за власним розсудом, чим ухилився від відправлення правосуддя, створив позивачу незаконну перешкоду в доступі до суду та порушив його процесуальні права. Доводи апеляції про незаконність ухвали та порушення права позивача на доступ до правосуддя обґрунтовані.

Виходячи з наведеного, суддя суду першої інстанції без належних для того підстав, за відсутності легітимного обмеження права позивача на суд повернув позивачу заяву. Тому беручи до уваги, що вирішення процесуальних питань, які випливають із факту подання позовної заяви, належить до компетенції суду першої інстанції (ст.ст. 23, 184-187 ЦПК України), на підставі ст. 379 ч. 1 п. 4 цього Кодексу апеляцію слід задовольнити, оскаржену ухвалу скасувати, справу для продовження розгляду питання про відкриття провадження направити до суду першої інстанції.

Керуючись ст. 374 ч. 1 п. 6, ст. 379 ч. 1 п. 4, ст. 382 ЦПК України, апеляційний суд –

постановив:

Апеляційну скаргу Акціонерного товариства «Креді Агріколь Банк» задовольнити, ухвалу судді Виноградівського районного суду від 13 квітня 2023 року скасувати, справу для продовження розгляду питання про відкриття провадження направити до суду першої інстанції.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, який є днем складення повного судового рішення, і оскарженню не підлягає.

Судді