П`ЯТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
————————————————————————
П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М  У К Р А Ї Н И

02 серпня 2023 р.	м. Одеса	Справа № 507/306/23	

Перша інстанція: суддя Дармакука Т.П.

Колегія суддів П`ятого апеляційного адміністративного суду у складі:
головуючого  судді - Вербицької Н.В.,
                                           суддів – Джабурії О.В.,
- Кравченка К.В.,
при секретарі судового засідання - Коблова О.А.,
за участю позивача ОСОБА_1 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Головного управління Національної поліції в Одеській області на рішення Любашівського районного суду Одеської області від 19 червня 2023 року по справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції в Одеській області, поліцейського РАП СПД № ВП № 1 Подільського РУП ГУНП в Одеській області старшого сержанта поліції Слєсаренка Олександра Сергійовича про визнання протиправною та скасування постанови,

                                                  В С Т А Н О В И Л А:

24 лютого 2023 року адвокат Буц Геннадій Олександрович, діючи в інтересах ОСОБА_1 , звернувся до Любашівського районного суду Одеської області з позовною заявою, в якій просив визнати протиправною та скасувати постанову серії БАБ №438877 від 08 лютого 2023 року про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, за вчинення ОСОБА_1 правопорушення, передбаченого ч.4 ст.126 КУпАП, та застосовано адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 20 400 грн.
В обґрунтування позовних вимог представник позивача зазначив, що на час винесення спірної постанови позивачу не було відомо, що постановою Біляївського районного суду Одеської області від 13.05.2022 року його було визнано винним у скоєнні адміністративного правопорушення за ч. 1 ст. 130 КУпАП. Також представник позивача звертав увагу, що рішення суду про позбавлення права керування транспортним засобом позивач не отримував, водійське посвідчення в нього не вилучалося. За вказаних обставин, сторона позивача вважає, що у даному випадку відсутній склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 126 КУпАП, тому існують правові підстави для скасування оскаржуваної постанови. 
Відповідачі заперечуючи проти задоволення позову, у відзиві на позовну заяву зокрема зазначили, що оскаржувана постанова є законною та не підлягає скасуванню з тих підстав, що на момент складення постанови позивач був позбавлений права керування транспортними засобами на підставі судового рішення, що набрало законної сили. Також відповідачами вказувалося, що ОСОБА_1 був повідомлений належним чином про день, час та місце судового засідання при розгляді справи, яким позивача визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП та застосовано санкцію у вигляді штрафу в розмірі 17  000 грн з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 1 рік. 
Крім того, ГУ НП в Одеській області наполягало, що позивач пропустив строк звернення до суду із даним позовом у зв`язку із чим наявні підстави для залишення позову без руху. 
Рішенням Любашівського районного суду Одеської області від 19 червня 2023 року позов ОСОБА_1 задоволено.
Не погодившись з прийнятим рішенням, Головне управління Національної поліції в Одеській області подало апеляційну скаргу, в якій посилаючись на невірне застосування судом норм матеріального та процесуального права, невідповідність висновків суду обставинам справи, просить скасувати рішення суду першої інстанції та прийняти нове, яким у задоволені позову відмовити повністю. Зокрема, апелянт зазначає, що з`ясування наявності вини та її ступінь у водія транспортного засобу не є обов`язковою умовою при накладенні стягнення за правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, що мало місце у даному випадку. 
Апелянт доводить, що позивач позбавлений права керування транспортними засобами строком на 1 рік, відтак притягнення його до відповідальності, передбаченої ч. 4 ст. 126 КУпАП є правомірним. Крім того, апелянт стверджує, що судом першої інстанції під час розгляду справи не було вирішено питання щодо порушення строку звернення позивача з адміністративним позовом до суду, хоча апелянт заявляв відповідне клопотання. 
Позивачем надано до суду відзив на апеляційну скаргу, в якому просив залишити апеляційну скаргу без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін, у зв`язку із необґрунтованістю доводів апелянта.
Заслухавши доповідача, дослідивши доводи апеляційної скарги, матеріали справи, перевіривши правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального і процесуального права, правової оцінки обставин у справі, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з огляду на таке.
Судом першої інстанції встановлені та з матеріалів справи вбачаються наступні обставини.
Постановою Біляївського районного сулу Одеської області від 13 травня 2022 року (справа № 496/5494/21) ОСОБА_1 визнано винним у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП та піддано адміністративному стягненню у вигляді штрафу в розмірі однієї тисячі неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 17  000 гривень з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 1 рік (а.с. 81).
Постановою Одеського апеляційного суду від 04 травня 2023 року поновлено ОСОБА_1 строк на апеляційне оскарження постанови Біляївського районного суду Одеського області від 13 травня 2022 року, апеляційну скаргу задоволено частково, скасовано постанову Біляївського районного суду Одеської області від 13 травня 2022 року скасовано, провадження у справі про адміністративне правопорушення стосовно ОСОБА_1 за ч. 1ст. 130 КУпАП, - закрито на підставі п.7 ч.1 ст.247 КУпАП у зв`язку із закінченням на момент розгляду справи про адміністративне правопорушення строків накладення адміністративного стягнення (а.с.82).
При цьому, 08 лютого 2023 року постановою серії БАБ № 438877, яка є предметом оскарження у даному спорі, ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за ч.4 ст.126 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 20 400 грн (а.с. 7). 
Зі змісту постанови вбачається, що позивач ОСОБА_1 08 лютого 2023 року о 23:45 керував автомобілем Nissan н/з НОМЕР_1 , будучи позбавленим права керування згідно постанови Біляївського районного суду Одеської області № 496/5494/21 від 13 травня 2022 року, чим порушив п.2.1«а» Правил дорожнього руху. 
Вважаючи постанову про притягнення до адміністративної відповідальності протиправною, позивач звернувся до суду з даним позовом.
Задовольняючи позовні виммоги, суд першої інстанції виходив з того, що оскільки постанова суду, якою ОСОБА_1 визнаний винним у вчиненні адміністративного правопорушення за ч. 1 ст. 130 КУпАП скасована постановою Одеського апеляційного суду, то наявні підстави для скасування оскаржуваної постанови про притягнення до адміністративної відповідальності, передбаченої ч. 4 ст. 126 КУпАП (керування транспортним засобом особою, позбавленою права керування транспортними засобами). 
Крім того, суд відхилив доводи відповідача стосовно пропуску позивачем строку звернення до суду із даним позовом. 
Судова колегія погоджується з висновками суду першої інстанції, враховуючи наступне.
Частиною 1 статті 9 КУпАП передбачено, що адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.
За загальними правилами статті 33 КУпАП стягнення за адміністративне правопорушення накладається у межах, установлених цим Кодексом та іншими законами України.
В силу статті 7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності. Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу провадиться в межах їх компетенції, у точній відповідності з законом.
Відповідальність за вчинення правопорушення, передбаченого частиною 4 статті 126 КУпАП настає в разі керування транспортним засобом особою, позбавленою права керування транспортними засобами та тягне за собою накладення штрафу в розмірі однієї тисячі двохсот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.
Відповідно до статті 222 цього Кодексу, органи Національної поліції розглядають справи, зокрема, про порушення правил дорожнього руху, в тому числі за ч.4 ст.126 КУпАП.
Відповідно до статті 280 КУпАП  орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Згідно з пунктом 1 статті 247 КУпАП обов`язковою умовою притягнення особи до адміністративної відповідальності є наявність події та складу адміністративного правопорушення. Наявність події правопорушення доводиться шляхом надання доказів.
Джерела, які можуть бути доказами в справі про адміністративне правопорушення, наведені у статті 251 КУпАП.
Відповідно до статті 252 КУпАП, орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.
Основоположним доводом позивача є відсутність його вини у вчиненні правопорушення, передбаченого частиною 4 статті 126 КУпАП (за керування транспортним засобом особою, позбавленою права керування транспортними засобами), оскільки він фактично не знав про прийняття стосовно нього рішення суду про позбавлення права керування транспортними засобами. Крім того, позивач вказує, що у нього не вилучалося посвідчення водія під час складення протоколу по частині 1 статті 130 КУпАП, а тому сумніви щодо позбавлення права керування транспортними засобами були цілком обґрунтованими.
Судом апеляційної інстанції встановлено, що 08 лютого 2023 року поліцейським з РАП СПД № 1 ВП № 1 Подільського РУП ГУНП в Одеській області старшим сержантом ОСОБА_2 зупинено автомобіль NISSAN PRIMERA, яким керував ОСОБА_1 та встановлено, що громадянин ОСОБА_1 позбавлений права керування транспортним засобом, чим порушив п.2.1 «а» Правил дорожнього руху керування транспортним засобом особою, позбавленою права керування транспортним засобом.
За результатом встановлених обставин поліцейським винесено постанову серії БАБ № 438877, якою позивача притягнуто до адміністративної відповідальності за ч.4 ст.126 КУпАП із накладенням адміністративного стягнення у вигляді штрафу в розмірі 20 400 гривень.
Поряд з цим, як слідує з матеріалів справи, Одеським апеляційним судом 04 травня 2023 року розглянуто апеляційну скаргу ОСОБА_1 на постанову Біляївського районного суду Одеської області від 13 травня 2022 року, якою позивача притягнуто до адміністративної відповідальності, передбаченої ч.1 ст.130 КУпАП (а.с. 81-82). 
Так, поновлюючи строк на апеляційне оскарження та скасовуючи постанову Біляївського районного суду Одеської області від 13 травня 2022 року, суд апеляційної інстанції встановив, що ОСОБА_1 не було повідомлено про час і місце розгляду справи 13 травня 2022 року та розглянуто справу за його відсутності (а.с. 82). 
При цьому, Одеський апеляційний суд вказав, що відповідно до довідки, виданої в.о. голови Ананьївської міської ради Склярук О.С. не зареєстрований та не проживає за адресою, за якою судом першої інстанції направлялись судові повістки (а.с. 68, 82).  
Крім того, судом встановлено, що з 26 лютого 2022 року ОСОБА_1 був призваний до Збройних Сил України та з 05 травня 2022 року перебував у військовій частині НОМЕР_2 , 06 листопада 2022 року був звільнений у запас у зв`язку з отриманням поранення під час ведення бойових дій (а.с. 11-19, 82). 
Відповідно до ч. 4 ст. 78 КАС України обставини неналежного повідомлення ОСОБА_1 про час і місце розгляду справи Біляївським районним судом Одеської області про адміністративне правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, а також неотримання ним постанови суду про притягнення його до відповідальності, звільнені від подальшого доказування.
При цьому, судова колегія вважає, що не отримання позивачем копії постанови Біляївського районного суду Одеської області від 13 травня 2022 року хоч і не спростовує факт позбавлення його права керування транспортними засобами, що існувало на момент винесення оскаржуваної постанови, проте цей факт виключає умисну поведінку ОСОБА_1 на дані дії, оскільки він жодним чином не був поінформований про подію позбавлення його права керування транспортними засобами. 
Слід звернути увагу, що позивач мав законно обґрунтовані очікування на отримання копії постанови суду, оскільки її обов`язкове надсилання судом передбачено Законом.
Правомірно очікуючи повідомлення про факт винесення того чи іншого рішення в справі про адміністративне правопорушення по статті 130 КУпАП, позивач здійснював керування транспортним засобом, оскільки про заборону вказаних дій не був поінформований жодним із  встановлених Законом способів.
При цьому, судом апеляційної інстанції враховується і те, що суб`єктом владних повноважень усупереч статті 77 КАС України не спростовано доводи позивача (а.с. 2, 65), що поліцейськими при складенні матеріалів адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП не було тимчасово вилучено посвідчення водія у позивача відповідно до вимог ст. 265-1 КУпАП, що також вказує на обґрунтованість твердження представника позивача про те, що ОСОБА_1 не міг знати про позбавлення його права керування транспортними засобами.
На підставі вищевикладеного, судова колегія приходить висновку, що в діях ОСОБА_1 відсутня вина, а отже і склад правопорушення, що спростовує можливість застосування санкції передбаченої ч. 4 ст. 126 КУпАП.
Стосовно доводів апелянта про необов`язковість встановлення поліцейським вини правопорушника у даному виді адміністративних правопорушень, судова колегія зазначає наступне.
Відповідно до ст. 9 КУпАП, адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.
Судова колегія звертає увагу, що склад правопорушення - це сукупність передбачених законом об`єктивних і суб`єктивних ознак діяння, які характеризують (визначають) його як правопорушення і є підставою залучення суб`єкта правопорушення до юридичної відповідальності. До структури складу адміністративного правопорушення відносяться: об`єкт; об`єктивна сторона; суб`єкт; та суб`єктивна сторона.
Суб`єктивна сторона - це внутрішня сторона проступку, психічний стан суб`єкта проступку, що характеризує його волю, яка виявляється в протиправній дії, його ставлення до дії, яку він вчинив.
Ознаками суб`єктивної сторони проступку є вина, мотив і мета правопорушення. 
Таким чином, враховуючи вимоги статті 9 КУпАП, особа може бути притягнута до адміністративної відповідальності у випадку встановлення в її діянні усіх складових адміністративного правопорушення, в тому числі й суб`єктивної сторони. За інших обставин, притягнення до юридичної відповідальності не допускається. З огляду на це, при притягненні до адміністративної відповідальності, передбаченої ч. 4 ст. 126 КУпАП уповноважена особа зобов`язана пересвідчитися у достатності підстав для притягнення особи до адміністративної відповідності, тобто встановити як об`єктивні, так і суб`єктивні складові адміністративного правопорушення. 
Враховуючи те, що чинне законодавство України вимагає від уповноважених осіб при притягненні особи до адміністративної відповідальності встановлювати склад адміністративного правопорушення, то доводи апелянта про необов`язковість встановлення такої складової суб`єктивної сторони правопорушення, як вина, є необґрунтованими та помилковими з мотивів наведених вище.  
Стосовно доводів апеляційної скарги в частині пропуску позивачем строку звернення до суду із даним позовом та не розгляд судом відповідного клопотання апелянта судова колегія зазначає, що такі доводи є необґрунтованими, оскільки, як вбачається із оскаржуваного рішення, судом надано відповідну оцінку доводами відповідача в частині можливого пропуску позивачем строку звернення до суду (а.с. 108 зворот). При цьому, суд апеляційної інстанції вважає правильним висновок суду першої інстанції, що в даному випадку позивач не пропустив строк звернення до суду, адже позов подано 20 лютого 2023 року (а.с. 23, 105), що з урахуванням вимог ч. 6 ст. 120 КАС України слід трактувати як подання позову із дотриманням строку звернення до суду.  
На підставі вищевикладеного, судова колегія приходить до висновку, що наведені ГУ НП в Одеській області доводи в апеляційній скарзі не знайшли свого підтвердження, тому апеляційна скарга задоволенню не підлягає.
Оцінюючи викладене в сукупності, судова колегія вважає, що суд першої інстанції правильно та у достатньому обсязі встановив обставини справи, і ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права, що відповідно до ст.316 КАС України є підставою для залишення апеляційної скарги без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін.
Відповідно до ч.3 ст.272 КАС України судові рішення суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду справ, визначених статтями 273-277, 282-286 цього Кодексу, набирають законної сили з моменту проголошення і не можуть бути оскаржені.
Керуючись ст.ст. 286, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 272 КАС України, судова колегія
П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу Головного управління Національної поліції в Одеській області – залишити без задоволення.
Рішення Любашівського районного суду Одеської області від 19 червня 2023 року – залишити без змін. 
Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дати її прийняття, є остаточною та не підлягає оскарженню.

Головуючий:                                                                                 Н.В.Вербицька

Суддя:                                                                                 О.В.Джабурія

          Суддя:                                                                                          К.В.Кравченко