Справа № 448/1539/22                                Головуючий у 1 інстанції: Гіряк С.І. 
Провадження № 22-ц/811/1480/23                        Доповідач в 2-й інстанції: Крайник Н. П. 

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ 

19 вересня 2023 року Львівський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:
       головуючої: Н.П. Крайник 
       суддів: Я.А. Левика, М.М. Шандри 
                               при секретарі: Х.Б. Назар
розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Львові цивільну справу за апеляційною скаргою  ОСОБА_1 на ухвалу Мостиського районного суду Львівської області від 05 травня 2023 року у справі за позовом ОСОБА_1  до  ОСОБА_2 про визнання права власності,-

                                        в с т а н о в и в:

       17 листопада 2022 року позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом, у якому просив визнати за ним право власності на 1/2 частину житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами за адресою АДРЕСА_1 .
       Оскаржуваною ухвалою провадження у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання права власності закрито.
       Ухвалу суду оскаржив ОСОБА_1 .
       Апелянт вважає, що оскаржувана ухвала постановлена судом з порушенням процесуального закону.
       Суд не розібрався з характером спірних правовідносин та прийшов до помилкового висновку, що є таке, що набрало законної сили рішення суду у іншій справі, постановлене у справі між тими ж сторонами з вимогами, тотожними позову, який розглядається.
       На виконання вимог суду позивачем було подано позовну заяву у новій редакції від 06.12.2022 року, у якій відсутні покликання на ст.ст.60,63,70 СК України, тому даний позов не стосується вимог про поділ майна подружжя.
       Скаржник вказує, що ухвалою Мостиського районного суду Львівської області від 13.09.2012 року у справі №1314/317/2012 було затверджено мирову угоду, відповідно до якої сторони ( ОСОБА_1 та ОСОБА_2 ) оформляють у встановленому порядку право власності на будинковолодіння, що знаходиться в АДРЕСА_1 . 
       На виконання мирової угоди відповідачка зареєструвала за собою право власності на будинок в цілому та відмовляється оформити право власності на 1/2 ідеальну частку спірного будинку у позасудовому порядку.
       Просить ухвалу суду скасувати та направити справу для продовження розгляду до суд першої інстанції.
       У засіданні суду апеляційної інстанції представник ОСОБА_1 - ОСОБА_3 скаргу підтримала з підстав, наведених у ній, просила скаргу задоволити.
       Представник ОСОБА_2 - ОСОБА_4 проти скарги заперечив.
       Заслухавши суддю-доповідача, пояснення учасників справи, перевіривши матеріали справи в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає до задоволення з наступних мотивів. 
       Відповідно до частини першої статті 16 ЦК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.
       Згідно статті 15 ЦК України визначено право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.
         Правом на звернення до суду за захистом наділена особа лише в разі порушення, невизнання або оспорювання її прав, свобод чи інтересів. Суд повинен установити, чи були порушені, не визнані або оспорені права, свободи чи інтереси цих осіб, і залежно від установленого вирішити питання про задоволення позовних вимог або відмову в їх задоволенні.
       Обравши відповідний спосіб захисту права, позивач в силу ст. 12 ЦПК України зобов`язаний довести правову та фактичну підставу своїх вимог.
       Відповідно до п.3 ч.1 ст.255 ЦПК України, суд своєю ухвалою закриває провадження у справі, якщо набрали законної сили рішення суду або ухвала суду про закриття провадження у справі, ухвалені або постановлені з приводу спору між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав, або є судовий наказ, що набрав законної сили за тими самими вимогами.
       Відповідно до правової позиції, висловленої  Великою Палатою Верховного Суду у постанові від 12 червня 2019 року ( справа № 320/9224/17, провадження № 14-225цс19) суд своєю ухвалою закриває провадження у справі на підставі п. 3 ч.1 статті 255 ЦПК України, якщо набрали законної сили рішення суду або ухвала суду про закриття провадження у справі, ухвалені або постановлені з приводу спору між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав, або є судовий наказ, що набрав законної сили за тими самими вимогами. 
       Закриваючи провадження у даній справі, районний суд виходив з того, що ухвалою Мостиського районного суду Львівської області від 13.09.2012, постановленій у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про поділ майна подружжя, закрито провадження у справі у зв`язку з укладенням між сторонами - ОСОБА_1 та відповідачкою ОСОБА_2 мирової угоди, відповідно до якої «сторони оформляють у встановленому порядку право власності на будинковолодіння, що знаходиться в АДРЕСА_1 не пізніше одного місяця з моменту затвердження цієї Угоди. Витрати необхідні для оформлення права власності на будинковолодіння сторони несуть порівну; з моменту реєстрації права власності на будинковолодіння Сторони, разом за спільною домовленістю щодо ціни, здійснюватимуть продаж будинковолодіння та земельних ділянок, розташованих в АДРЕСА_1 та АДРЕСА_2 .
       Тобто, суд прийшов до висновку, що позовні вимоги згідно ухвали Мостиського районного суду Львівської області від 13 вересня 2012 року про визнання мирової угоди та закриття у зв`язку з цим провадження у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про поділ майна подружжя №1314/317/2012, яка набрала законної сили, є тотожними з вимогами позову, який розглядається, оскільки збігаються за складом учасники процесу, предметом позову як матеріально-правової вимоги позивача до відповідача, стосовно якої він просить ухвалити судове рішення.
       Однак, з таким висновком суду колегія суддів не може погодитися, виходячи з наступного.
       Як вбачається зі змісту ухвали Мостиського районного суду Львівської області від 13 вересня 2012 року про визнання мирової угоди у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про поділ майна подружжя, сторони зазначеного спору зобов`язувалися оформити право власності на будинок, що знаходиться в АДРЕСА_1 , оскільки такий на час подачі позову про поділ майна подружжя не був зареєстрований на праві власності та не міг бути об`єктом поділу. При цьому частки кожного з подружжя у зазначеному майні не були визначені.
       Згідно витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності від 10.11.2022, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 2610021446140, спірний житловий будинок зареєстровано за відповідачкою ОСОБА_2 , розмір частки -1.
       Оскільки позивач ОСОБА_1 визнає право відповідачки лише на 1/2 частку спірного будинку та оспорює право ОСОБА_2 на будинок в цілому, колегія суддів приходить до висновку, що позовні вимоги пред`явленого у даній справі позову не є тотожними позовним вимогам у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про поділ майна подружжя у справі Мостиського районного суду Львівської області №1314/317/2012.
       З наведених мотивів ухвала суду підлягає скасуванню з направленням справи для продовження розгляду до суду першої інстанції.
       Керуючись ст. 367, ст. 368, п. 2 ч. 1 ст. 374, п.п. 1-4 ч. 1 ст. 376, ст. 381, ст. 382, ст. 383, ст. 384 ЦПК України, Львівський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ, -

  п о с т а н о в и в:   

       Апеляційну скаргу  ОСОБА_1 задоволити.
       Ухвалу Мостиського районного суду Львівської області від 05 травня 2023 року скасувати, справу направити для продовження розгляду до суду першої інстанції.
       Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскарженою у касаційному порядку шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом тридцяти днів з дня складення повної постанови. 
       Повний текст постанови складено 29 вересня 2023 року.

Головуючий:                 Н.П. Крайник 

Судді:                Я.А. Левик 

                                                                               М.М. Шандра