ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/188/23 Справа № 206/5729/16-ц 	  	Суддя у 1-й інстанції - Кушнірчук Р. О. Суддя у 2-й інстанції - Свистунова О. В.	

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 липня 2023 року                                                                м. Дніпро

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Дніпровського апеляційного суду у складі:

головуючого судді – Свистунової О.В.,
суддів – Красвітної Т.П., Єлізаренко І.А.,
за участю секретаря – Попенко Ю.К.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Дніпро

апеляційну скаргу Акціонерного товариства “Альфа-Банк”, правонаступником якого є Акціонерне товариство “Сенс Банк”

на рішення Самарського районного суду м. Дніпропетровська від 13 грудня 2021 року

по цивільній справі за позовом Акціонерного товариства “Альфа-Банк”, правонаступником якого є Акціонерне товариство “Сенс Банк” до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором, –

В С Т А Н О В И Л А:

У жовтні 2016 року Акціонерне товариство “Альфа-Банк” (далі – АТ “Альфа-Банк”) звернулося до суду з позовом до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором.

Позовна заява мотивована тим, що 11 червня 2008 року між ОСОБА_1 та Акціонерно-комерційним банком соціального розвитку “Укрсоцбанк” (згідно з новою редакцією статуту від 14 червня 2010 року найменування банку змінено на Публічне акціонерне товариство “Укрсоцбанк”) було укладено договір кредиту № 095045, відповідно до умов якого ПАТ “Укрсоцбанк” надав позичальнику у тимчасове користування на умовах строковості, платності та цільового характеру використання грошові кошти в сумі 19 000,00 доларів США зі сплатою 13 % річних, з кінцевим терміном повернення заборгованості до 10 червня 2028 року, на умовах, визначених договором кредиту. Факт отримання кредиту в повному обсязі підтверджується заявою на видачу готівки № 08-4 від 11 червня 2008 року. За умовами договору відповідач ОСОБА_1 зобов`язався своєчасно та в повному обсязі погашати кредит та сплачувати нараховані проценти за фактичний час використання кредиту та можливі штрафні санкції в порядку, визначеному договором. В порушення взятих на себе зобов`язань відповідач ОСОБА_1 припинив повертати основну суму кредиту та сплачувати відсотки за користування кредитом, внаслідок чого станом на 04 липня 2016 року утворилась заборгованість за кредитним договором, яка складає 17 141,12 доларів США, що за офіційним курсом НБУ станом на 04 липня 2016 року становить 425 466,80 грн. з яких: заборгованість за кредитом – 12 903,41 доларів США, що за офіційним курсом НБУ станом на 04 липня 2016 року становить 320 280,86 грн.; строкова заборгованість за кредитом – 11 399,68 доларів США, що за офіційним курсом НБУ станом на 04 липня 2016 року становить 282 956,15 грн.; прострочена заборгованість за кредитом – 1 503,73 доларів США, що за офіційним курсом НБУ станом на 04 липня 2016 року становить 37 324,71 грн.; заборгованість за простроченими відсотками – 2 888,54 доларів США, що за офіційним курсом НБУ станом на 04 липня 2016 року становить 71 697,64 грн.; пеня за несвоєчасне повернення кредиту – 462,25 доларів США, що за офіційним курсом НБУ станом на 04 липня 2016 року становить 11 473,70 грн.; пеня за несвоєчасне погашення заборгованості по відсоткам – 886,92 доларів США, що за офіційним курсом НБУ станом на 04 липня 2016 року становить 22 014,61 грн. З метою забезпечення виконання зобов`язань ОСОБА_1 за договором кредиту між банком та відповідачем ОСОБА_2 було укладено договір поруки № 095045/2 від 11 червня 2008 року, за умовами якого відповідач ОСОБА_2 зобов`язався відповідати перед банком в повному обсязі за несвоєчасне виконання відповідачем ОСОБА_1 усіх його зобов`язань за договором кредиту.

Ураховуючи викладене, позивач просив суд стягнути солідарно з відповідачів на користь банку заборгованість по договору кредиту № 095045 від 11 червня 2008 року в розмірі 17 141,12 доларів США, що за офіційним курсом НБУ станом на 04 липня 2016 року складає 425 466,80 грн.

Рішенням Самарського районного суду м. Дніпропетровська від 13 грудня 2021 року у задоволенні позовних вимог відмовлено.

В апеляційній скарзі АТ “Альфа-Банк”, посилаючись на неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просить оскаржуване рішення скасувати та ухвалити нове, яким позовні вимоги задовольнити в повному обсязі.

Апеляційна скарга мотивована тим, що суд неповно з`ясував усі фактичні обставини справи та не дослідив і не надав належної оцінки наявним у матеріалах справи доказам.

У відзиві на апеляційну скаргу, відповідач ОСОБА_1 просить рішення суду першої інстанції залишити без змін, а скаргу позивача – без задоволення.

Відзив обґрунтований тим, що згідно розрахунку заборгованості станом на 04 липня 2016 року, починаючи з 15 грудня 2008 року була підвищена відсоткова ставка з 13 % до 13,5 %. Натомість позивачем не надано жодного доказу щодо підтвердження законності підвищення відсоткової ставки. В матеріалах справи відсутні докази саме письмового повідомлення щодо підвищення відсоткової ставки, а також відповідної додаткової угоди (договору про внесення змін) до договору. Отже, відповідач ОСОБА_1 вважає, що позивач не довів правомірність підвищення відсоткової ставки. Позивачем було долучено до матеріалів справи лише копію поштового повідомлення від 09 жовтня 2008 року, яке жодним чином не підтверджує направлення саме письмового повідомлення щодо підвищення відсоткової ставки, оскільки відсутній опис поштового відправлення. Зокрема, поштове повідомлення адресоване на адресу: АДРЕСА_1 , за якою ОСОБА_1 не проживає та знятий з реєстрації ще 24 квітня 2008 року. До того ж, з підпису вбачається, що поштове відправлення отримано іншою невідомою особою, а не відповідачем. Крім того, долучений позивачем детальний розпис сукупної вартості кредиту, який на думку відповідача не відповідає вимогам пункту 3.1 Правил надання банками України інформації споживачу про умови кредитування та сукупну вартість кредиту. Відповідач ОСОБА_1 вважає, що позивачем не доведено розмір заборгованості станом на 04 липня 2016 року, який міститься в матеріалах справи. Розрахунок заборгованості є необґрунтованим та непідтверджений належними доказами, а тому позов підлягає залишенню без задоволення. Крім того, відповідно до пункту 3.3.2 договору поруки кредитор зобов`язаний до моменту виконання зобов`язань, забезпечених порукою, не змінювати умов договору кредиту без попереднього письмового погодження поручителя. Таким чином, позивач без згоди відповідача ОСОБА_2 збільшив обсяг його відповідальності. У зобов`язаннях, в яких беруть участь поручителі, збільшення кредитної процентної ставки, навіть за згодою банку та боржника, але без згоди поручителя, або відповідної умови в договорі поруки, не дає підстав покладення на останнього відповідальності за невиконання або неналежне виконання позичальником своїх зобов`язань перед банком.

20 січня 2023 року до Дніпровського апеляційного суду надійшло повідомлення Акціонерного товариства “Сенс Банк”, в якому зазначено, що відповідно до протоколу позачергових зборів загальних акціонерів Акціонерного товариства “Альфа-Банк” № 2/2022 від 12 серпня 2022 року було прийнято рішення про перейменування банку на Акціонерне товариство “Сенс Банк”, про що в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань внесено відповідний запис.

01 грудня 2022 року Акціонерне товариство “Альфа-Банк” змінило назву на Акціонерне товариство “Сенс Банк”, яке є повноправним правонаступником Акціонерного товариства “Альфа-Банк”, що підтверджується статутом Акціонерного товариства “Сенс Банк” та витягом з Державного реєстру банків.

Таким чином, з 01 грудня 2022 року Акціонерне товариство “Сенс Банк” набуло всіх прав за переданими йому активами, а також набув обов`язків до боржника за вимогами кредиторів (вкладників) за переданими зобов`язаннями.

Ухвалою Дніпровського апеляційного суду від 26 січня 2023 року залучено до участі у справі в якості правонаступника позивача – Акціонерне товариство “Сенс Банк”, замість Акціонерного товариства “Альфа-Банк”.

Суд апеляційної інстанції звертає увагу, що про час та місце слухання даної справи апеляційним судом сторони у справі повідомлені належним чином у відповідності до вимог статей 128-130 ЦПК України, що підтверджується наявними в матеріалах справи рекомендованими повідомленнями про вручення поштових відправлень, у тому числі особисто відповідачам: ОСОБА_1 та ОСОБА_2 та довідками про доставку електронного листа і смс-повідомлення.

Суд апеляційної інстанції, заслухавши доповідь судді-доповідача щодо змісту рішення, яке оскаржено, доводів апеляційної скарги та меж, в яких повинна здійснюватися перевірка рішення, встановлюватися обставини і досліджуватися докази, вислухавши пояснення представників відповідача ОСОБА_1 - адвоката Пашніної А.В. та Коломієць Є.І., дослідивши докази, які містяться в матеріалах справи та отримані під час перегляду рішення місцевого суду в суді апеляційної інстанції дійшов висновку, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Згідно з частиною третьою статті 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Згідно з положенням частини другої статті 374 ЦПК України підставами апеляційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Відповідно до вимог частини першої статті 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Статтями 12, 81 ЦПК України визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Відповідно до статті 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Розглядаючи позов, суд має встановити фактичні обставини справи виходячи з фактичних правовідносин сторін, але в межах заявлених вимог.

Судом першої інстанції установлено, що 03 червня 2008 року ОСОБА_1 було ознайомлено із попередньою інформацією про умови кредитування фізичних осіб на придбання нерухомості на вторинному ринку, про що свідчить власноручний підпис відповідача в умовах кредитування АКБ “Укрсоцбанк” (т.1 а.с.112-114).

У той же день, тобто 03 червня 2008 року банком зроблено попередній розпис сукупної вартості кредиту, значення реальної процентної ставки та абсолютне значення подорожчання кредиту, який підписано відповідачем ОСОБА_1 (т.1 а.с.115-118).

11 червня 2008 року між АКБ “Укрсоцбанк” та відповідачем ОСОБА_1 було укладено договір кредиту № 095045, за умовами якого відповідач ОСОБА_1 отримав кредит в сумі 19 000,00 доларів США на купівлю нерухомості зі сплатою 13 % річних та комісій, в розмірі та в порядку, визначених в додатку № 1 до цього договору, що є його невід`ємною частиною, з кінцевим терміном погашення заборгованості по кредиту до 10 червня 2028 року (т.1 а.с.12-14).

У той же день, тобто 11 червня 2008 року між АКБ “Укрсоцбанк” та відповідачем ОСОБА_1 було укладено договір № 0095/00007161 про відкриття банківського (карткового) рахунку та обслуговування платіжної картки, за умовами якого банком відкрито на ім`я відповідача ОСОБА_1 картковий рахунок та надано у користування кредитну картку № НОМЕР_1 в доларах США (т.1 а.с.120).

Фактичне отримання відповідачем ОСОБА_1 грошових коштів за вказаним кредитним договором в сумі 19 000,00 доларів США на дебетний рахунок 22339095158451, підтверджується заявою про видачу готівки № 08-4 від 11 червня 2008 року (т.1 а.с.20,103).

Відповідно до підпунктів 3.3.7, 3.3.8 Договору відповідач ОСОБА_1 зобов`язався сплачувати проценти за використання кредиту в порядку, визначеному підпунктами 1.1, 2.4, 2.9 цього Договору та комісії в розмірах та в порядку, передбачених цим Договором, а також своєчасно та в повному обсязі погашати кредит із нарахованими процентами за фактичний час його використання та можливими штрафними санкціями в порядку, визначеному підпунктами 1.1, 2.4 Договору.

Згідно підпункту 3.3.14 Договору відповідач ОСОБА_1 зобов`язався протягом 30 календарних днів з дати одержання письмового повідомлення кредитора достроково повернути в повному обсязі кредит, нараховані проценти, комісії, а також можливі штрафні санкції (пеню, штраф), у випадках визначених підпунктами 2.7.3, 3.2.3, 5.4 Договору.

Згідно додатку № 2 до кредитного договору № 095045 від 11 червня 2008 року здійснено розпис сукупної вартості кредиту, значення реальної процентної ставки та абсолютного значення подорожчання кредиту, визначено граничні терміни та суми щомісячного погашення заборгованості по кредиту та відсоткам за користування кредитними коштами за період з червня 2008 року до 10 червня 2028 року. Вказаний розрахунок здійснено представником банку та підписано клієнтом ОСОБА_1 (т.1 а.с.16-17).

Крім того, 11 червня 2008 року між АКБ “Укрсоцбанк”, відповідачем ОСОБА_1 та відповідачем ОСОБА_2 було укладено договір поруки № 095045/2, відповідно до умов якого ОСОБА_2 зобов`язався перед АКБ “Укрсоцбанк” у повному обсязі солідарно відповідати за виконання ОСОБА_1 зобов`язань щодо повернення суми кредиту, сплати процентів за користування кредитом, комісій, а також можливих штрафних санкцій (пені, штрафу), у розмірі, в строки та в порядку, передбачених договором кредиту № 095045 від 11 червня 2008 року (т.1 а.с.18-19).

В матеріалах справи також наявна копія поштового повідомлення № 21619448 про направлення поштової кореспонденції 09 жовтня 2008 року на адресу відповідача ОСОБА_1 , яка отримана відповідачем 16 жовтня 2008 року (т.1 а.с.119).

Вказана копія поштового повідомлення засвідчена представником ПАТ “Укрсоцбанк” Шулікою А.В. та містить надпис «повідомлення про зміну відсоткової ставки», однак матеріали справи не містять ані самого письмового повідомлення відповідачів про зміну відсоткової ставки за кредитом, ані опису відправлення до зазначеного поштового повідомлення.

Також, до відповіді на відзив представником банку було долучено копію заяви ОСОБА_1 до Самарського відділення ПАТ “Укрсоцбанк” від 27 вересня 2012 року про зниження відсоткової ставки та зміни валюти кредитування, яка отримана банком 01 жовтня 2012 року, в якій останній зазначив, що 11 червня 2008 року він був змушений підписати додаткову угоду про внесення змін до договору кредиту № 095045 від 11 червня 2008 року, згідно з якою відсоткова ставка збільшилася до 14 % річних. Зазначив, що за весь час користування кредитом за договором в нього не було жодної прострочки платежів, однак зважаючи на його фінансовий стан і знецінення національної валюти просив доповнити договір пунктом, яким передбачено приймання банком виконання його зобов`язань зі сплати чергових платежів для повернення суми кредиту у національній валюті за офіційним курсом НБУ до іноземної валюти на момент укладення договору, тобто 1 дол. США = 4,852 грн., а також зменшити розмір процентної ставки до 10 % річних (т.1 а.с. 247-248).

Згідно свідоцтва про державну реєстрацію юридичної особи серії А01 № 365338 14 червня 2010 року найменування банку АКБ “Укрсоцбанк” змінено на ПАТ “Укрсоцбанк” (т.1 а.с.27-30).

Як убачається з розрахунку вимог банку у зв`язку з неповерненням ОСОБА_1 кредитної заборгованості за кредитним договором № 095045 від 11 червня 2008 року, станом на 04 липня 2016 року заборгованість відповідача ОСОБА_1 за кредитним договором складає 17 141,12 доларів США, що за офіційним курсом НБУ станом на 04 липня 2016 року становить 425 466,80 грн. з яких: заборгованість за кредитом – 12 903,41 доларів США, що за офіційним курсом НБУ станом на 04 липня 2016 року становить 320 280,86 грн.; заборгованість за відсотками – 2 888,54 доларів США, що за офіційним курсом НБУ станом на 04 липня 2016 року становить 71 697,64 грн.; пеня за несвоєчасне повернення кредиту – 462,25 доларів США, що за офіційним курсом НБУ станом на 04 липня 2016 року становить 11 473,70 грн.; пеня за несвоєчасне повернення відсотків – 886,92 доларів США, що за офіційним курсом НБУ станом на 04 липня 2016 року становить 22 014,61 грн. (т.1 а.с.6-11).

26 серпня 2016 року за вих. № 08.406-297/12013 та вих. № 08.406-297/12013/1 ПАТ “Укрсоцбанк” було направлено на адресу відповідачів ОСОБА_1 та ОСОБА_2 досудову вимогу про погашення заборгованості за кредитним договором № 095045 від 11 червня 2008 року, в якій зазначено вимогу протягом 30 календарних днів з дати отримання вимоги сплатити наступні суми: заборгованість за кредитом – 12 903,41 доларів США, що еквівалентно 320 280,86 грн.; заборгованість по сплаті відсотків – 2 888,54 доларів США, що еквівалентно 71 697,64 грн.; пеня за прострочення сплати кредиту – 462,25 доларів США, що еквівалентно 11 473,70 грн.; штраф за порушення умов кредитного договору – 886,92 доларів США, що еквівалентно 22 014,61 грн. (т.1 а.с.21-22).

В матеріалах справи також наявний розрахунок заборгованості за кредитом станом на 08 лютого 2016 року, відповідно до якого загальна сума заборгованості за кредитом складає 15 986,02 доларів США, що за курсом НБУ еквівалентно 414 245,67 грн., з яких: сума заборгованості за кредитом – 12 903,41 доларів США, що за курсом НБУ еквівалентно 334 365,99 грн.; сума заборгованості за відсотками – 2 177,24 41 доларів США, що за курсом НБУ еквівалентно 56 418,80 грн.; розмір пені за несвоєчасне повернення кредиту – 333,98 доларів США, що за курсом НБУ еквівалентно 8 654,53 грн.; розмір пені за несвоєчасне повернення відсотків – 571,39 доларів США, що за курсом НБУ еквівалентно 14 806,37 грн. (т.1 а.с.104-111).

Рішенням Самарського районного суду м. Дніпропетровська від 25 липня 2019 року у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до АТ “Укрсоцбанк”, третя особа – ОСОБА_2 , про захист прав споживача, визнання кредитного договору № 095045 від 11 червня 2008 року недійсним, відмовлено (т.1 а.с.133-135).

Постановою Дніпровського апеляційного суду від 08 жовтня 2019 року апеляційну скаргу ОСОБА_1 задоволено частково, рішення Самарського районного суду м. Дніпропетровська від 25 липня 2019 року змінено, виключено з мотивувальної частини посилання на пропуск строку позовної давності. В іншій частині рішення суду залишено без змін (т.1 а.с.136-145).

Постановою Верховного Суду від 18 грудня 2019 року рішення Самарського районного суду м. Дніпропетровська від 25 липня 2019 в незмінній при апеляційному перегляді частині та постанову Дніпровського апеляційного суду від 08 жовтня 2019 року залишено без змін (т.1 а.с.146-155).

10 вересня 2019 року Загальними зборами акціонерів АТ “Альфа-Банк” та єдиним акціонером АТ “Укрсоцбанк” затверджено рішення про реорганізацію АТ “Укрсоцбанк” шляхом приєднання до АТ “Альфа-Банк”. Рішенням № 5/2019 єдиного акціонера АТ “Укрсоцбанк” від 15 жовтня 2019 року було затверджено передавальний акт та визначено, що правонаступництво щодо всього майна, прав та обов`язків АТ “Укрсоцбанк”, які визначені у передавальному акті, виникає у АТ “Альфа-Банк” з дати, визначеної у Передавальному акті, а саме з 15 жовтня 2019 року. Протоколом № 4/2019 позачергових загальних зборів акціонерів АТ “Альфа-Банк” від 15 жовтня 2019 року було вирішено затвердити передавальний акт (т.1 а.с.180-184).

Отже, АТ “Альфа-Банк” у порядку правонаступництва набув всіх прав за переданими йому активами (включаючи права за договорами забезпечення, у тому числі поруки), а також набув обов`язки боржника за вимогами кредиторів (вкладників) за переданими зобов`язаннями без необхідності внесення змін до відповідних договорів.

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції виходив з їх безпідставності та недоведеності, прийшовши до висновку про відсутність підстав для застосування банком підвищеної процентної ставки, а також врахував висновок експерта, відповідно до якого документально не підтверджується розрахунок заборгованості, наявний в матеріалах справи станом на 04 липня 2016 року за кредитним договором № 095045 від 11 червня 2008 року, укладеним між ПАТ “Укрсоцбанк” та ОСОБА_1 , за кредитом в розмірі 12 903,41 доларів США та сума заборгованості за відсотками в розмірі 2 888,54 доларів США, тобто розмір заборгованості за кредитним договором є необґрунтованим та не підтвердженим належними доказами.

Однак, колегія суддів не може погодитися з такими висновками суду першої інстанції, виходячи з наступного.

Відповідно до частини першої статті 202 ЦК України правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

Згідно з частинами першою, другою статті 553 ЦК України за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов`язку. Поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобов`язання боржником.

Згідно з частиною першою статті 559 ЦК України (у редакції станом на час виникнення спірних відносин) порука припиняється з припиненням забезпеченого нею зобов`язання, а також у разі зміни зобов`язання без згоди поручителя, внаслідок чого збільшується обсяг його відповідальності.

Відповідно до статей 526, 527, 530 ЦК України зобов`язання повинні виконуватися належним чином і в установлений строк відповідно до умов договору та вимог закону.

Згідно статті 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Відповідно частини першої статті 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, розмір і порядок виплати яких встановлюється договором.

Частиною першою статті 611 ЦК України передбачено, що у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: зміна умов зобов`язання; сплата неустойки; відшкодування збитків та моральної шкоди.

Виконання зобов`язання може забезпечуватися неустойкою, порукою, гарантією, заставою, притриманням, завдатком (частина перша статті 546 ЦК України).

Поняття «строк виконання зобов`язання» і «термін виконання зобов`язання» визначені у статті 530 ЦК України. Згідно з приписами частини першої цієї статті, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Ураховуючи наведене, строк (термін) виконання зобов`язання може збігатися зі строком дії договору, а може бути відмінним від нього, зокрема коли сторони погодили строк (термін) виконання ними зобов`язання за договором і визначили строк останнього, зазначивши, що він діє до повного виконання вказаного зобов`язання.

Право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за користування кредитом, а також обумовлену в договорі неустойку, припиняється після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України. В охоронних правовідносинах права та інтереси позивача забезпечені частиною другою статті 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання.

Зазначене узгоджується з правовими висновками Великої Палати Верховного Суду, викладеними у постановах від 28 березня 2018 року у справі № 444/9519/12-ц (провадження № 14-10цс18), від 04 липня 2018 року у справі № 310/11534/13-ц (провадження № 14-154цс18), від 31 жовтня 2018 року у справі № 202/4494/16-ц (провадження № 14-318цс18).

У постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 08 вересня 2021 року у справі № 0308/2429/2012 (провадження № 61-1179св21) зазначено, що «звернення з позовом про дострокове стягнення кредиту незалежно від способу такого стягнення змінює порядок, умови і строк дії кредитного договору. На час звернення з таким позовом вважається, що настав строк виконання договору в повному обсязі. Рішення суду про стягнення заборгованості чи звернення стягнення на заставлене майно засвідчує такі зміни. Право кредитора нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється у разі пред`явлення до позичальника вимог згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України. Наявність судового рішення про дострокове задоволення вимог кредитора щодо всієї суми заборгованості, яке боржник виконав не в повному обсязі, не є підставою для нарахування процентів та пені за кредитним договором, який у цій частині змінений кредитором, що засвідчено в судовому рішенні. Якщо за рішенням про звернення стягнення на предмет застави заборгованість за кредитним договором указана в такому рішенні у повному обсязі, кредитор має право на отримання гарантій належного виконання зобов`язання відповідно до частини другої статті 625 ЦК України».

При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду (частина четверта статті 263 ЦПК України).

Судом апеляційної інстанції установлено, не заперечувалось стороною відповідача ОСОБА_1 та підтверджено пунктом 1.1 договору кредиту № 095045 від 11 червня 2008 року, укладеного між АКБ “Укрсоцбанк” та відповідачем ОСОБА_1 , що відповідач отримав від банку у користування кредитні кошти в сумі 19 000,00 доларів США зі сплатою 13 % річних, з кінцевим терміном повернення до 10 червня 2028 року.

Вказаний договір кредиту станом на час розгляду справи є дійсним.

Відповідач ОСОБА_1 належним чином не виконував взяті на себе зобов`язання, чим порушив істотні умови кредитного договору, в результаті чого станом на 04 липня 2016 року має прострочену заборгованість, яка згідно розрахунку заборгованості (т.1 а.с.6-11), становить 17 141,12 доларів США, що за офіційним курсом НБУ станом на 04 липня 2016 року становить 425 466,80 грн. з яких: заборгованість за кредитом – 12 903,41 доларів США, що за офіційним курсом НБУ станом на 04 липня 2016 року становить 320 280,86 грн.; заборгованість за відсотками – 2 888,54 доларів США, що за офіційним курсом НБУ станом на 04 липня 2016 року становить 71 697,64 грн.; пеня за несвоєчасне повернення кредиту – 462,25 доларів США, що за офіційним курсом НБУ станом на 04 липня 2016 року становить 11 473,70 грн.; пеня за несвоєчасне повернення відсотків – 886,92 доларів США, що за офіційним курсом НБУ станом на 04 липня 2016 року становить 22 014,61 грн.

Наданий банком розрахунок заборгованості за кредитом містить відомості про: дату сплати згідно з графіком платежів, максимальний залишок заборгованості згідно з графіком погашення, дату фактичного погашення заборгованості за наданим кредитом, суму фактичного погашення за наданим кредитом, залишок строкової заборгованості за наданим кредитом, залишок простроченої заборгованості за кредитом, загальний залишок заборгованості.

Розрахунок заборгованості за процентами відтворює дату здійснення банком операцій, суму заборгованості, на яку нараховано проценти, розмір процентної ставки, період, за який нараховані проценти, розмір нарахованих процентів, залишок строкової заборгованості за процентами, залишок простроченої заборгованості за процентами, загальний залишок заборгованості за процентами.

Довідки-розрахунки пені за несвоєчасне погашення заборгованості за кредитом та процентами включають період, залишок простроченої заборгованості за кредитом та процентами, ставку пені, суму пені за прострочення погашення кредиту та процентів.

26 серпня 2016 року за вих. № 08.406-297/12013 та вих. № 08.406-297/12013/1 ПАТ “Укрсоцбанк” було направлено на адресу відповідачів ОСОБА_1 та ОСОБА_2 досудову вимогу про погашення заборгованості за кредитним договором № 095045 від 11 червня 2008 року, в якій зазначено вимогу протягом 30 календарних днів з дати отримання вимоги сплатити наступні суми: заборгованість за кредитом – 12 903,41 доларів США, що еквівалентно 320 280,86 грн.; заборгованість по сплаті відсотків – 2 888,54 доларів США, що еквівалентно 71 697,64 грн.; пеня за прострочення сплати кредиту – 462,25 доларів США, що еквівалентно 11 473,70 грн.; штраф за порушення умов кредитного договору – 886,92 доларів США, що еквівалентно 22 014,61 грн. (т.1 а.с.21-22).

Проте, вимога відповідачами не була виконана у встановлений строк, у зв”язку з чим позивач звернувся до суду із зазначеними вимогами у жовтня 2016 року.

Також, з наявного в матеріалах справи висновку експерта № СЕ-19/104-21/5865ЕК від 28 травня 2021 року вбачається, що з 15 грудня 2008 року банком застосовується відсоткова ставка в розмірі 13,5 % річних, що не відповідає умовам підпункту 1.1 кредитного договору № 095045 від 11 червня 2008 року, де зазначено, що розмір відсоткової ставки – 13 % річних.

Так, відповідно до пункту 3.1.2 Договору кредитор зобов`язаний завчасно повідомляти Позичальника про намір змінити розмір процентів у порядку та в строки, визначені пунктом 2.7 цього Договору.

Згідно пункту 2.7 Договору кредиту у разі зміни кредитної політики внаслідок рішень законодавчої або виконавчої влади, Національного банку України, а також в разі настання іншої події, яка має безпосередній вплив на вартість кредитних ресурсів Кредитора та яка не залежить від волі Сторін, Кредитор має право змінити (збільшити або зменшити) процентну ставку за користування кредитом, що визначена у пункті 1.1 цього Договору.

Відповідно до пункту 2.7.1 Договору про намір змінити розмір процентів та/або комісій Кредитор зобов`язаний повідомити Позичальнику не пізніше, ніж за 10 календарних днів до дати початку їх введення, а також надати Позичальнику для укладення проекти двох примірників відповідної додаткової угоди (договору про внесення змін) до цього Договору.

У разі, якщо Позичальник погодиться з запропонованими Кредитором змінами розміру процентів та/або комісій, він протягом 10 календарних днів з дня отримання від Кредитора двох примірників відповідної додаткової угоди (договору про внесення змін) до цього Договору підписує їх, повертає Кредитору для підписання з боку Кредитора. Після їх підписання Кредитор повертає один примірник додаткової угоди (договору про внесення змін) Позичальнику. Цей Договір вважається зміненим в частині розмірів процентів та/або комісій після підписання Позичальником та Кредитором і скріплення його печаткою відповідної додаткової угоди (договору). Зазначені зміни вводяться в дію з дати, вказаної у відповідній додатковій угоді (договорі).

Отже, умовами вказаного договору кредиту дійсно передбачено можливість зміни процентної ставки за користування кредитом, однак за умови завчасного повідомлення Позичальника та шляхом укладання сторонами додаткової угоди (договору).

В той же час, представник відповідача в судовому засіданні суду першої інстанції, у відзиві на позовну заяву та запереченні на відповідь на відзив заперечувала щодо повідомлення відповідачів про зміну процентної ставки та погодження відповідача ОСОБА_1 з розміром зміненої процентної ставки, а матеріали справи не містять належних підтверджень щодо виконання банком умов підпунктів 2.7 та 3.1.2 Договору кредиту щодо завчасного повідомлення відповідача ОСОБА_1 про збільшення розміру процентної ставки.

При цьому, суд не може прийняти до уваги копію поштового повідомлення, як належний доказ направлення повідомлення про збільшення процентної ставки, оскільки воно не містить у собі опису поштового відправлення, отже неможливо встановити яка саме поштова кореспонденція була направлена банком та отримана відповідачем згідно цього поштового повідомлення, в той час як матеріали справи не містять навіть самого письмового повідомлення.

Матеріали справи також не містять жодної додаткової угоди про внесення змін до договору кредиту № 095045 від 11 червня 2008 року в частині зміни процентної ставки за користування кредитом та її підвищення з 13 % (як це передбачено пунктом 1.1 Договору) до 13,5 % (розмір фактично застосовуваної процентної ставки з жовтня 2008 року).

Крім того відповідно до пункту 2.1 Договору поруки № 095045/2 від 11 червня 2008 року відповідач ОСОБА_2 зобов`язався перед АКБ “Укрсоцбанк” у повному обсязі солідарно відповідати за виконання ОСОБА_1 зобов`язань щодо повернення суми Кредиту, сплати процентів за користування кредитом, комісій, а також можливих штрафних санкцій (пені, штрафу), у розмірі, в строки та в порядку, передбачених Договором кредиту № 095045 від 11 червня 2008 року, відповідно до умов якого визначено процентну ставку за користування кредитом у розмірі 13 %.

Згідно пункту 3.3.2 Договору поруки Кредитор зобов`язаний до моменту виконання Зобов`язань забезпечених порукою, не змінювати умов договору кредиту без попереднього письмового погодження поручителя.

Однак, в матеріалах справи також відсутні належні докази на підтвердження повідомлення відповідача ОСОБА_2 , як поручителя, про зміну умов кредитного договору, укладеного між банком та відповідачем ОСОБА_1 , в частині підвищення процентів за користування кредитом, а також відсутнє підтвердження того, що такі зміни були погоджені поручителем ОСОБА_2 .

Як убачається з матеріалів справи, у жовтні 2020 року ОСОБА_1 звернувся до суду першої інстанції з клопотанням про призначення судової економічної експертизи, в обґрунтування якого зазначав, що банком документально не підтверджено розрахунок заборгованості, долучений до матеріалів справи. Крім того, вважав, що банком безпідставно та незаконно було підвищено відсоткову ставку за кредитним договором, у зв`язку з чим вважав за необхідне визначити суму заборгованості без застосування такої підвищеної відсоткової ставки.

Ухвалою Самарського районного суду м. Дніпропетровська від 29 січня 2021 року клопотання ОСОБА_1 про призначення судової економічної експертизи було задоволено.

Призначено у справі судову економічну експертизу, проведення якої доручено експертам Державного експертного закладу Дніпропетровського науково-дослідного експертно-криміналістичного центру МВС України.

На вирішення експертизи поставлено наступні питання: 1) чи підтверджується документально розрахунок заборгованості, наявний в матеріалах справи станом на 04 липня 2016 року за кредитним договором № 095045 від 11 червня 2008 року, укладеним між ПАТ “Укрсоцбанк” та ОСОБА_1 .?; 2) який є розмір заборгованості згідно умов кредитного договору № 095045 від 11 червня 2008 року, укладеного між ПАТ “Укрсоцбанк” та ОСОБА_1 станом на 04 липня 2016 року без застосування підвищеної відсоткової ставки?

Так, згідно висновку експерта № СЕ-19/104-21/5865ЕК від 28 травня 2021 року в обсязі наданих на дослідження документів документально не підтверджується розрахунок заборгованості, наявний в матеріалах справи станом на 04 липня 2016 року за кредитним договором № 095045 від 11 червня 2008 року укладеним між ПАТ “Укрсоцбанк” та ОСОБА_1 за кредитом в розмірі 12 903,41 доларів США та сума заборгованості за відсотками в розмірі 2 888,54 доларів США, що наведені у розрахунку заборгованості станом на 04 липня 2016 року за кредитним договором № 095045 від 11 червня 2008 року, укладеним між ПАТ “Укрсоцбанк” та ОСОБА_1 .

Документально підтвердити розмір пені за несвоєчасне повернення кредиту в розмірі 462,25 доларів США та розмір пені за несвоєчасне повернення відсотків в розмірі 886,92 доларів США, не надається за можливе.

У зв`язку з неповним наданням документів щодо обсягів сплачених коштів (квитанцій та банківських виписок за весь період кредитування) експерту не надається за можливе відповісти на друге питання «Який є розмір заборгованості згідно умов кредитного договору № 095045 від 11.06.2008, укладеного між Публічним акціонерним товариством «Укрсоцбанк» та ОСОБА_1 станом на 04.07.2016 без застосування підвищеної відсоткової ставки» (т.2 а.с.66).

З дослідницької частини вказаного висновку експерта вбачається, що для проведення експертизи не надано банківських виписок щодо обліку заборгованості по тілу кредиту та по відсотках за певні періоди, експерту не надається за можливе в повному обсязі дослідити зарахування банком коштів позичальника, які сплачені відповідно до квитанцій на погашення заборгованості по тілу кредиту та по відсотках на загальну суму 7 337,96 доларів США (різниця між внесеними та зарахованими коштами).

Дані розрахунку заборгованості станом на 04 липня 2016 року щодо залишку заборгованості по кредиту за окремими датами не відповідають даним бухгалтерського обліку банку, що містяться в документах, наданих на дослідження.

Крім того, у документі «Розрахунок заборгованості станом на 04.07.2016» містяться суперечливі дані, а саме: у «Зведеній таблиці заборгованості станом на 04.07.2016» заборгованість за кредитом зазначена 12 903,41 доларів США, а у самому «Розрахунку заборгованості за кредитом (строкова заборгованість)», станом на дату закінчення розрахунку (03.07.2016) залишок заборгованості за кредитом – 11 399,68 доларів США; у таблиці «Розрахунок заборгованості за кредитом (строкова заборгованість)», під час дослідження методом арифметичної перевірки виявлено, що по деяким датам заборгованість за кредитом залишається незмінною, або не враховує внесення грошових коштів.

Періоди нарахування відсотків, що зазначені у розрахунку заборгованості станом на 04 липня 2016 року, не відповідають періодам нарахування відсотків, зазначених у банківських виписках, що надані на дослідження.

У розрахунку заборгованості станом на 04 липня 2016 року починаючи з 15 грудня 2008 року застосовується відсоткова ставка в розмірі 13,5 % річних, що не відповідає умовам підпункту 1.1 кредитного договору № 095045 від 11 червня 2008 року, де зазначено, що розмір відсоткової ставки – 13 % річних.

Документи, що підтверджують підвищення відсоткової ставки для проведення експертизи не надані.

У поданих 20 січня 2023 року до Дніпровського апеляційного суду письмових поясненнях представник позивача АТ “Сенс Банк” – адвокат Тернова І.В. зазначає, що висновок № СЕ-19/104-21/5865ЕК від 28 травня 2021 року є таким, що не відповідає дійсності, наводячи свої міркування та розрахунки.

25 січня 2023 року до Дніпровського апеляційного суду надійшла заява ОСОБА_1  про призначення у справі додаткової судової економічної експертизи.

Заява мотивована тим, що саме позивачем не було надано усіх необхідних експерту документів для проведення експертизи.

А тому, враховуючи надання представником позивача письмових пояснень та додаткових документів, а також факт ставлення під сумнів висновку експерта на цій підставі, відповідач вважав необхідним проведення додаткової експертизи.

Враховуючи, що складений під час розгляду судом першої інстанції висновок судової експертизи викликає сумніви в його правильності (повноті), ухвалою Дніпровського апеляційного суду від 26 січня 2023 року заяву  ОСОБА_1  про призначення додаткової судової економічної експертизи задоволено.

Призначено у справі додаткову судову економічну експертизу, проведення якої доручити експертам Державного експертного закладу Дніпропетровського науково-дослідного експертно-криміналістичного центру МВС України.

На вирішення експертизи було поставлено наступні питання:

1. Чи підтверджується документально розрахунок заборгованості, наявний в матеріалах справи станом на 04 липня 2016 року за кредитним договором № 095045 від 11 червня 2008 року, укладеним між ПАТ “Укрсоцбанк” та ОСОБА_1 .?

2. Який є розмір заборгованості згідно умов кредитного договору № 095045 від 11 червня 2008 року, укладеного між ПАТ “Укрсоцбанк” та ОСОБА_1 , станом на 04 липня 2016 року без застосування підвищеної відсоткової ставки?

Експертизу вирішено провести за наявними в матеріалах цивільної справи документами та поданими судовому експерту об`єктів дослідження.

27 червня 2023 року до Дніпровського апеляційного суду надійшов висновок експерта № СЕ-19/104-23/3972-ЕК від 15 червня 2023 року, відповідно до якого в обсязі наданих на дослідження документів, документально підтверджується розрахунок заборгованості, наявний в матеріалах справи станом на 04 липня 2016 року за кредитним договором № 095045 від 11 червня 2008 року, укладеним між ПАТ “Укрсоцбанк” та ОСОБА_1 на суму 15 186,04 доларів США, що еквівалентно 376 938,96 грн. (за курсом НБУ долара США станом на 04.07.2016 – 24,821412).

В обсязі наданих документів, документально підтверджується розмір заборгованості згідно умов договору кредиту № 095045 від 11 червня 2008 року, укладеного між ПАТ “Укрсоцбанк” та ОСОБА_1 , станом на 04 липня 2016 року, без застосування підвищеної відсоткової ставки, становить 15 186,04 доларів США, що еквівалентно 376 938,96 грн. (за курсом НБУ долара США станом на 04.07.2016 – 24,821412).

З дослідницької частини вказаного висновку експерта вбачається, що в матеріалах цивільної справи, які надані на дослідження, містяться первинні документи щодо отримання та внесення ОСОБА_1 грошових коштів в касу Банку, а також зарахування Банком коштів на відповідні рахунки по договору кредиту № 095045 від 11 червня 2008 року.

Заява на видачу готівки № 08-4 від 11 червня 2008 року відповідає вимогам НБУ щодо офрмлення касових документів та наявності обовязкових реквізитів.

Квитанції, що є підтвердженням про внесення готівки до каси Банку ОСОБА_1 грошових коштів згідно договору кредиту № 095045 від 11 червня 2008 року, містять обов`язкові реквізити, передбачені вимогами НБУ.

Відповідно до наданих на дослідження квитанцій (додаток 2 до висновку експерта), за період з 11 червня 2008 року (дата видачі кредиту) по 08 листопада 2014 року (дата останнього внесення) позичальником було внесено до каси Банку для погашення заборгованості по договору кредиту № 095045 від 11 червня 2008 року грошові кошти в розмірі: 18 448,72 доларів США; 15 821,08 грн. (18 054,58 грн. - 2 233,50 грн. повернуті готівкою з каси 14.03.2014 відповідно до квитанції № FJB1407309500034).

Виписки Банку відповідають вимогам НБУ щодо наявності обов`язкових реквізитів.

Відповідно до банківських виписок, які є в матеріалах цивільної справи, на особовому рахунку клієнта (№ НОМЕР_2 ) відображено зарахування внесення сум: 2 371,90 доларів США – для погашення тіла кредиту та 4 959,85 доларів США – для погашення відсотків (Додатко 2 до висновку експерта).

Банківські виписки по особовим рахункам (№ НОМЕР_3 ) позичальника за періоди: з 11 червня 2008 року (дата видачі кредиту) по 12 травня 2011 року (дата внесення коштів до каси Банку) та з 14 листопада 2013 року (дата внесення коштів до каис Банку) по 08 листопада 2014 року (дата останнього внесення коштів до каси Банку) на дослідження не надані.

Відповідно до наданих банківських виписок, на погашення заборгованості по кредиту (тіло) банком зараховано коштів на загальну суму 6 096,59 доларів США (Додаток 2 до висновку експерта), а саме по рахунках:

№ НОМЕР_4 – 632,00 доларів США;
№ 22335095000052 – 1 564,29 доларів США;
№ 22335000012344 – 3 196,94 доларів США;
№ 22373095158451 – 158,00 доларів США;
№ 22378095000042 – 331,81 доларів США;
№ 22378000000755 – 213,55 доларів США.

Відповідно до наданих банківських виписок, в рахунок погашення (сплати) позичальником відсотків по договору кредиту № 095045 від 11 червня 2008 року банком зараховано 14 060,77 доларів США (Додаток 2 до висновку експерта) на відповідні рахунки:

№ 22384095158451 – 1 789,55 доларів США;
№ 22384000013941 – 7 291,86 доларів США;
№ 22380095000052 – 3 930,90 доларів США;
№ 22397095000056 – 815,24 доларів США;
№ 22397095100054 – 227,72 доларів США;
№ 2239200002740 – 5,50 доларів США.

В матеріалах цивільної справи містяться також первинні документи щодо сплати позичальником по договору кредиту № 095045 від 11 червня 2008 року платежів у вигляді пені, комісій, інших винагород Банку. Відповідно до цих документів, ОСОБА_1 було внесено коштів на загальну суму 78,76 грн. (Таблиця 1).

У зв`язку з тим, що умовами договору кредиту № 095045 від 11 червня 2008 року було передбачено сплату комісій, штрафів, та платежі були сплачені позичальником, але на дослідження не надані банківські виписки щодо зарахування цих сум на відповідні рахунки, експертові не надається за можливе визначити, яким чином були зараховані ці кошти.

Заперечень, щодо вказаного висновку експерта до апеляційного суду від сторін не надоходило, представники сторін були ознайомлені з його змістом, зокрема, представник відповідача ОСОБА_1 – адвокат Пашніна В.В. підтвердила в судовому засіданні, що ознайомлена з висновком, будь-яких заперечень, доводів чи міркувань не заявляла.

Заперечуючи проти розрахунку заборгованості, здійсненого банком, позичальник не спростував його, не надав доказів своєчасного погашення заборгованості за кредитом, що виключало б виникнення обов`язку зі сплати відсотків за користування кредитом та штрафних санкцій, а тому такі заперечення не можуть бути враховані судом, оскільки за правилами частини шостої статті 81 ЦПК України доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Встановивши те, що відповідачі належним чином не виконували свої кредитні зобов`язання, внаслідок чого утворилась заборгованість, колегія суддів дійшла переконливого висновку про наявність підстав для стягнення заборгованості у солідарному порядку з позичальника ОСОБА_1 та поручителя ОСОБА_2 на користь АТ “Сенс Банк”, у розмірі, яка визначена експертним висновком № СЕ-19/104-23/3972-ЕК від 15 червня 2023 року.
Також, колегія зауважує, що відповідачі, заперечуючи проти підвищення банком у односторонньому порядку відсоткової ставки, не надали доказів про продовження виконання умов договору у розмірі відсоткової ставки, що визначена умовами договору.

Вирішуючи спір, врахувавши наведені вище норми матеріального права та обставини справи, належним чином дослідивши та надавши оцінку поданими сторонами доказам, з урахуванням висновку експерта за результатами проведення додаткової судової економічної експертизи, колегія суддів приходить до висновку про те, що відповідачі належним чином не виконували взяті на себе зобов`язання, унаслідок чого утворилась заборгованість за кредитним договором, а тому з ОСОБА_1 та ОСОБА_2 на користь АТ “Сенс Банк” підлягає стягненню у солідарному порядку заборгованість по договору кредиту № 095045 від 11 червня 2008 року станом на 04 липня 2016 року, що складається із: заборгованості за кредитом – 12 903,41 доларів США, що еквівалентно 320 280,86 грн.; заборгованості за відсотками – 2 282,63 доларів США, що еквівалентно 56 658,10 грн. (за курсом НБУ долара США станом на 04.07.2016 – 24,821412).

Відповідачі належними та допустимими доказами розрахунок заборгованості не спростували, не навели своїх контррозрахунків.

Щодо стягнення пені.

За змістом статей 546, 548, 549 ЦК України виконання зобов`язання може забезпечуватися відповідно до вимог закону або умов договору, зокрема, неустойкою, яку боржник повинен сплатити в разі порушення зобов`язання.

Відповідно до частини першої статті 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання.

Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання (частина третя статті 549 ЦК України).

Відповідно до пункту 4.1 договору кредиту № 095045 від 11 червня 2008 року у разі прострочення позичальником строків сплати процентів, визначених пунктом 2.4 договору кредиту, а також прострочення строків повернення кредиту, визначених пунктами 1.1, 3.2.3 договору кредиту, позичальник сплачує кредиторові пеню в розмірі подвійної облікової ставки НБУ від несвоєчасно сплаченої суми за кожний день прострочення, що діє у період прострочення.

З наявного в матеріалах справи розрахунку заборгованості вбачається, що пеня нарахована банком за останній календарний рік до звернення до суду з позовом, а саме за період з 04 липня 2015 року по 03 липня 2016 року, тобто в межах спеціальної позовної давності в один рік, встановленої у пункті 1 частини другої статті 258 ЦК України.

Так, згідно розрахунку заборгованості пеня за несвоєчасне повернення кредиту складає 462,25 доларів США, що за офіційним курсом НБУ станом на 04 липня 2016 року становить 11 473,70 грн., пеня за несвоєчасне повернення відсотків – 886,92 доларів США, що за офіційним курсом НБУ станом на 04 липня 2016 року становить 22 014,61 грн.(за курсом НБУ долара США станом на 04.07.2016 – 24,821412).

Колегія погоджується з наданим розрахунком, який не спростовано відповідачами.

Отже, колегія суддів приходить до висновку про наявність підстав для солідарного стягнення з відповідачів на користь позивача пені за несвоєчасне повернення кредиту в розмірі 462,25 доларів США, що еквівалентно 11 473,70 грн. та пені за несвоєчасне повернення відсотків в розмірі 886,92 доларів США, що еквівалентно 22 014,61 грн.(за курсом НБУ долара США станом на 04.07.2016 – 24,821412), у зв`язку з чим такі вимоги підлягають задоволенню.

Колегія суддів звертає увагу, що стягнення пені в доларах США є правомірним, оскільки виконання договірних зобов`язань в іноземній валюті не суперечить чинному законодавству України, умови кредитного договору передбачають сплату пені в установленому розмірі від суми простроченого платежу, а сторони ці умови не оспорювали, то разом зі стягненням заборгованості в іноземній валюті суд має право стягнути й пеню в іноземній валюті.

Підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права (пункт 4 частини першої статті 376 ЦПК України).

Згідно з частиною другою статті 376 ЦПК України неправильним застосуванням норм матеріального права вважається: неправильне тлумачення закону, або застосування закону, який не підлягає застосуванню, або незастосування закону, який підлягав застосуванню.

Згідно з пунктом 3 частини третьої статті 376 ЦПК України порушення норм процесуального права є обов`язковою підставою для скасування судового рішення суду першої інстанції та ухвалення нового судового рішення, якщо справу розглянуто судом за відсутності будь-якого учасника справи, не повідомленого належним чином про дату, час та місце засідання суду (у разі якщо таке повідомлення є обов`язковим), якщо такий учасник справи обґрунтовує свою апеляційну скаргу такою підставою.

Ураховуючи викладене, рішення Самарського районного суду м. Дніпропетровська від 13 грудня 2021 року підлягає скасуванню з ухваленням нового судового рішення про часткове задоволення позовних вимог, стягнувши солідарно з ОСОБА_1 та ОСОБА_2 на користь АТ “Сенс Банк” заборгованість по договору кредиту № 095045 від 11 червня 2008 року станом на 04 липня 2016 року в розмірі 16 535,21 доларів США, що еквівалентно 410 427,26 грн.(за курсом НБУ долара США станом на 04.07.2016 – 24,821412)., що складається із: заборгованості за кредитом – 12 903,41 доларів США, що еквівалентно 320 280,86 грн.; заборгованості за відсотками – 2 282,63 доларів США, що еквівалентно 56 658,10 грн.; пені за несвоєчасне повернення кредиту – 462,25 доларів США, що еквівалентно 11 473,70 грн.; пені за несвоєчасне повернення відсотків – 886,92 доларів США, що еквівалентно 22 014,61 грн. У задоволенні іншої частини позовних вимог слід відмовити.

Вирішуючи питання щодо розподілу судових витрат на підставі статті 141 ЦПК України, колегія суддів виходить з наступного.

Відповідно до частини тринадцятої статті 141 ЦПК України, якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.

Згідно з частиною першою статті 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
Отже, колегія суддів дійшла висновку, що з відповідачів на користь позивача підлягають стягненню судові витрати, що складаються із судового збору, сплаченого останнім за подачу позовної заяви та апеляційної скарги по 7 977,50 грн. з кожного.

Керуючись ст. 259,268,374,376,381-384 ЦПК України, колегія суддів, –

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу Акціонерного товариства “Альфа-Банк”, правонаступником якого є Акціонерне товариство “Сенс Банк” – задовольнити частково.

Рішення Самарського районного суду м. Дніпропетровська від 13 грудня 2021 року – скасувати та ухвалити нове.

Позовні вимоги Акціонерного товариства “Альфа-Банк”, правонаступником якого є Акціонерне товариство “Сенс Банк” до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором – задовольнити частково.

Стягнути солідарно з ОСОБА_1 та ОСОБА_2 на користь Акціонерного товариства “Сенс Банк” заборгованість по договору кредиту № 095045 від 11 червня 2008 року станом на 04 липня 2016 року в розмірі 16 535,21 доларів США, що еквівалентно 410 427,26 грн., що складається із: заборгованості за кредитом – 12 903,41 доларів США, що еквівалентно 320 280,86 грн.; заборгованості за відсотками – 2 282,63 доларів США, що еквівалентно 56 658,10 грн.; пені за несвоєчасне повернення кредиту – 462,25 доларів США, що еквівалентно 11 473,70 грн.; пені за несвоєчасне повернення відсотків – 886,92 доларів США, що еквівалентно 22 014,61 грн.

У задоволенні іншої частини позовних вимог – відмовити.

Стягнути з ОСОБА_1 та ОСОБА_2 на користь Акціонерного товариства “Сенс Банк” судові витрати, що складаються із судового збору по 7 977,50 грн. з кожного.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття та протягом тридцяти днів може бути оскаржена у касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду з дня складання повного судового рішення.

Головуючий О.В. Свистунова

Судді: Т.П. Красвітна

І.А. Єлізаренко