Справа № 759/18039/22                                                                                                          Головуючий в суді І інстанції - Кравець В.М. 
Провадження № 33/824/1260/2023                                                                          Доповідач в суді II інстанції - Рудніченко О.М.

П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М  У К Р А Ї Н И 
 
25 липня 2023 року                                                                                         м. Київ  
 
Суддя судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду Рудніченко О.М.
 
секретар:                                                                                            Сіваєва Ю.В.,
за участю:                                                                                                            
захисника особи, яка притягається до відповідальності              Шимка А.О.,
 
          розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу захисника ОСОБА_1 - адвоката Шимка Андрія Олександровича на постанову Святошинського районного суду міста Києва від 30 січня 2023 року, якою:
 
ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,
 
ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 ,
 
визнано винними у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП,-
 
В С Т А Н О В И В :
 
Відповідно до постанови суду, 24.11.2022 р. о 12:40 у м. Києві на Житомирському шосе, водій ОСОБА_1 , керуючи автомобілем MAN L 2000, д.н.з. НОМЕР_1 , не врахував дорожньої обстановки, не вибрав безпечної швидкості руху, не впорався з керуванням та скоїв зіткнення з автомобілем MAN, д.н.з. НОМЕР_2 , автомобілі отримали механічні пошкодження з матеріальними збитками, чим порушив вимоги п. 12.1 Правил дорожнього руху, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 10.10.2001 р. № 1306 (далі - ПДР), за що передбачена відповідальність ст. 124 Кодексу України про адміністративні правопорушення.
Відповідно до постанови суду, 24.11.2022 р. о 12:40 у м. Києві на Житомирському шосе, водій ОСОБА_2 , керуючи автомобілем MAN, д.н.з. НОМЕР_2 , перед поворотом ліворуч не врахував дорожньої обстановки, не пропустив та не надав переваги в русі автомобілю MAN L 2000, д.н.з. НОМЕР_1 , в результаті чого автомобіль MAN L 2000, д.н.з. НОМЕР_1 , здійснив зіткнення з вказаним автомобілем, автомобілі отримали механічні пошкодження з матеріальними збитками, чим порушив вимоги п. 10.1 та п. 10.4 ПДР, за що передбачена відповідальність ст. 124 Кодексу України про адміністративні правопорушення.
Постановою Святошинського районного суду міста Києва від 30 січня 2023 року визнано ОСОБА_1 винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 Кодексу України про адміністративні правопорушення.
Визнано ОСОБА_2 винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 Кодексу України про адміністративні правопорушення.
Стягнуто з ОСОБА_1 стягнення у виді штрафу у розмірі 850,00 грн. в дохід держави.
Стягнуто з ОСОБА_2 стягнення у виді штрафу у розмірі 850,00 грн. в дохід держави.
Не погоджуючись з постановою суду першої інстанції захисник ОСОБА_1 - адвокат Шимко А.О. подав апеляційну скаргу, в якій просить змінити постанову Святошинського районного суду м. Києва від 30.01.2023 року, якою ОСОБА_1 та ОСОБА_2 було визнано винними у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, провадження відносно ОСОБА_1 закрити на підставі п.1 ст. 247 КупАП, а в іншій частині постанову залишити без змін.
В обґрунтування апеляційної скарги зазначає, що справа розглянута з грубим порушенням основних засад судочинства, а постанова винесена з порушенням норм матеріального та процесуального права.
Зауважує, що судом першої інстанції було допущено грубі порушення наступних принципів судочинства, закріплених у Конституції України та КУпАП, зокрема:
-       порушено принцип безсторонності судді, як незалежного органу правосуддя;
-       порушено принцип презумпції невинуватості;
-        порушено ст. 62 Конституції України відповідно до якої усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь, а не проти неї;
-              судом проігноровано вимогу закону щодо всебічного, повного, об`єктивного, безпосереднього дослідження доказів, їх достовірності, а також щодо аналізу взаємного зв`язку доказів у їх сукупності;
-         порушено п.1 ч.1 ст. 129 Конституції України в частині рівності усіх учасників судового процесу перед законом і судом;
-       судом першої інстанції допущений формалізм;
-       висновки суду не відповідають фактичним обставинам справи.
Звертає увагу, що автомобіль «МАН», під керуванням ОСОБА_1 рухався прямо та напрямку свого руху не змінював. Евакуатор «МАН» під керуванням ОСОБА_2 мав намір повернути ліворуч і виконати розворот. Водію ОСОБА_2 після початку руху ліворуч необхідно було перетнути 2 смуги для руху зустрічного напрямку. В такій дорожній обстановці ПДР визначають єдиний порядок руху та єдину черговість проїзду. В свою чергу водій евакуатора «МАН», ОСОБА_2 не маючи переваги в русі зобов`язаний дочекатись завершення руху автомобілів зустрічного напрямку і тільки переконавшись, що початок його руху не створить жодної небезпеки зустрічним водіям мав право почати рух ліворуч. Оглядовість всіх 2 смуг руху з місця водія ОСОБА_2 обмежена не була і будучи уважним він не мав жодних перешкод технічного характеру бачити рух кожного автомобіля ще при під`їзді до розвороту.
Сторона захисту вважає, що саме на ОСОБА_2 , який мав намір перетнути всі 2 смути руху авто дороги Київ-Житомир, ПДР покладають обов`язок переконатися у безпеці маневру, дати дорогу автомобілям зустрічного напрямку (п.10.1, 10.4 ПДР України) і тільки від його уважності та дій залежало виконання цієї вимоги. ОСОБА_2 поїхав прямо на автомобіль ОСОБА_1 і зіткнення автомобілів відбулося одразу після того, як ОСОБА_2 виїхав поперек смуги руху автомобіля «МАН». Саме ОСОБА_2 був неуважним та перед початком руху не подивився, що рух зустрічних автомобілів у правій смузі зустрічного напрямку ще не завершено (порушення п.10.1 ПДР), тому винним у вчиненні ДТП є ОСОБА_2 яким було допущено порушення вимог п. 10.1 та 10.4 ПДР України.
Також зазначає, що суд першої інстанції не дав оцінку того, що жодного порушення вимог п. 12.1 ПДР ОСОБА_1 не допускав. ОСОБА_1 був уважним, уважно слідкував за дорожньою обстановкою та її зміною. Раптово евакуатор «МАН» почав повертати прямо на автомобіль ОСОБА_1 . На появу небезпеки для руху ОСОБА_1 відреагував у точній відповідності до вимог п.12.3 ПДР одразу загальмував. Однак, місцевий суд помилково невірно встановив механізм ДТП. В крайній лівій смузі по напрямку руху ОСОБА_2 дійсно загальмував легковий автомобіль через початок руху Евакуатор «МАН» без надання переваги, однак евакуатор продовжив рух і виїхав поперек смуги руху автомобіля «МАН». Саме на такий розвиток ДТП вказав водій ОСОБА_1 , однак суд діючи упереджено інтерпретував це на користь водія ОСОБА_2 , який вказав, що його пропускали. Свої пояснення ОСОБА_1 виклав письмово. Лише розуміючи, що зіткнення неминуче з метою уникнете травмування одночасно з гальмуванням ОСОБА_1 вивернув кермо правіше, що не суперечить ПДР. Тому, на підставі п.1.4 ПДР  ОСОБА_1 мав право діяти виходячи з того, що ОСОБА_2 не порушуватиме ПДР та надасть йому перевагу в русі. Швидкість руху автомобіля «МАН» також, була безпечною. ОСОБА_1 повністю контролював рух свого автомобіля і не мав змоги зупинитись до зіткнення виключно через раптовий та непередбачуваний маневр водія евакуатора.
Наголошує, що місцевий суд не проаналізував і не врахував зміст вимог п.12.1 ПДР України згідно якого водій має дотримуватися такої швидкості руху за якої він може повністю контролювати рух свого автомобіля. Оскільки ОСОБА_1 таку швидкість не перевищував, то в постанові суд і не вказав в чому полягало порушення цього пункту з боку ОСОБА_1 .
Заслухавши доповідь судді, 
пояснення захисника ОСОБА_1 - адвоката Шимко А.О., який підтримав апеляційну скаргу та просив її задовольнити,
перевіривши матеріали справи та доводи клопотання, апеляційний суд приходить до наступного.
Відповідно до вимог ст.ст.245,280 КУпАП, одним із завдань провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови. Орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. 
Відповідно до принципу «поза розумним сумнівом», зміст якого сформульований у п.43 рішення Європейського суду з прав людини ЄСПЛ у справі «Кобець проти України» від 14 лютого 2008 року доказування, зокрема, має випливати із сукупності ознак чи неспростовних презумпцій, достатньо вагомих, чітких та узгоджених між собою, а за відсутності таких ознак не можна констатувати, що винуватість обвинуваченого доведено поза розумним сумнівом.
В рішенні по справі «О' Галлоран та Франціс проти Сполученого Королівства» від 29.06.2007 року, Європейський суд з прав людини у складі його Великої палати (далі Суд) постановив, що будь-яка особа, яка володіє чи керує автомобілем, підпадає під дію спеціальних правил, оскільки володіння та використання автомобілів є таким, що потенційно може завдати серйозної шкоди. Ті, хто реалізували своє право володіти автомобілями та їздити на них, тим самим погодились нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки у правовому полі.
Пункт 1.3 Правил дорожнього руху (далі за змістом - ПДР України), передбачає, що учасники дорожнього руху зобов`язані знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил, а також бути взаємно ввічливими.
Відповідно до п. 1.4 ПДР України, кожний учасник дорожнього руху має право розраховувати на те, що й інші учасники виконують ці Правила.
Пункт 1.9 ПДР України передбачає, що особи, які порушують ці Правила, несуть відповідальність згідно із законодавством.
Під час вибору в устанволених межах безпечної швидкості руху водій повинен урахувати дорожню обстановку, а також особливості вантажу, що перевозиться, і стан транспортного засобу, щоб мати змогу постійно контролювати його рух табезпечно керувати ним (п.12.1 ПДР України).
За порушення вимог зазначених вимог ПДР України передбачена відповідальність за ст. 124 КУпАП. 
Відповідальність за ст.124 КУпАП настає в тому разі, коли внаслідок порушення правил дорожнього руху було спричинено пошкодження транспортних засобів, вантажу, автомобільних доріг, вулиць, залізничних переїздів, дорожніх споруд чи іншого майна. Тобто, обов`язковою ознакою правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, є спричинення пошкодження об`єктів, зазначених у цій статті.
Чинне законодавство України та нормативно-правові акти покладають обов`язок на водіїв не лише знати та безумовно виконувати правила ПДР України, а також враховувати особливості та технічний стан транспортного засобу.
Відповідно до п. 2 ч.1 ст. 278 КУпАП за змістом якого орган (посадова особа) при підготовці до розгляду справи про адміністративне правопорушення окрім іншого, повинен вирішити чи правильно складено протокол та інші матеріали справи про адміністративне правопорушення.
Відповідно до ч. 4 ст. 256 КУпАП, при складанні протоколу особі, яка притягається до адміністративної відповідальності, роз`яснюються його права та обов`язки, передбачені ст. 268 КУпАП.
Відповідно до п. 2 розділу ІІ «Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі» (далі за змістом - Інструкція), Особа, яка притягається до адміністративної відповідальності, має право подати пояснення і зауваження щодо змісту протоколу, а також викласти мотиви своєї відмови від його підписання, які долучаються до протоколу.
Як вбачається з матеріалів справи, ОСОБА_1 своїм правом скористався, надав пояснення, заперечень щодо порушень поліцейськими законодавства при складанні протоколу, невідповідності щодо внесених відомостей до схеми місця ДТП не заявляв (а/с 4). 
Первинні пояснення самого ОСОБА_1 під час складання протоколу про адміністративне правопорушення були ретельно перевірені в суді першої інстанції та під час апеляційного розгляду, з яких вбачається вільне визначення останнім своєї позиції до вчиненого, правильного розуміння обставин події.
Відповідно до вимог ст.251 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані стосовно даного правопорушення встановлюються окрім протоколу про адміністративне правопорушення поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, свідків та іншими доказами. 
Згідно ст.ст.9,245,252 КУпАП особа може бути притягнута до адміністративної відповідальності лише за наявності в її діях складу адміністративного правопорушення, яке мало місце, та що має бути встановлено судом тільки після всебічної та повної оцінки всіх доказів по справі.
Вина ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення передбаченого ст. 124 КУпАП, підтверджується зокрема: протоколом про адміністративне правопорушення серії ААД № 465759 від 24.11.2022 року (а/с 1), схемою місця ДТП, якою зафіксовано обстановку місця події та пошкодження транспортного засобу від 24.22.2022 року (а/с 3), письмовими пояснення ОСОБА_1 (а/с 4), а також письмовими поясненнями іншого учасника ДТП - ОСОБА_2 /а.с.5/.
Таким чином, протокол про адміністративне правопорушення, складений відносно ОСОБА_1 за ст.124 КУпАП, відповідає вимогам ст.256 КУпАП, містить всі необхідні данні, які характеризують об`єктивну сторону складу правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП (настання реальних наслідків у вигляді пошкодження певних об`єктів), що прямо закладено в диспозиції даної статті, усі вони перевірені та встановлені під час судового розгляду.
На думку апеляційного суду, суд, який розглядав справу, прийшов до правильного та обґрунтованого висновку про наявність складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП, в діях водія ОСОБА_1 .
Доказів при апеляційному перегляді постанови суду, які б свідчили про відсутність події та складу адміністративного правопорушення не встановлено. Як вбачається з письмових пояснень під час складання протоколу про адміністративне правопорушення апелянта та доводів самої скарги, він фактично визнав, що саме під його керуванням автомобіль MAN L 2000, д.н.з. НОМЕР_1 здійснив зіткнення з автомобілем MAN, д.н.з. НОМЕР_2 . 
Фактично апелянтом оскаржується не оцінка його дій і наступні висновки щодо наявності вини, а те, що суддею не було дано оцінку діям іншого учасника ДТП - водія ОСОБА_2 , який, на переконання апелянта, порушив п.п.10.1, 10.4 ПДР. Навіть при умові, що водієм ОСОБА_2 були порушені ПДР, це не виключає факт порушення ОСОБА_1 п.12.1 ПДР України.
Апеляційний суд зазначає, що хоча ОСОБА_1 стверджує, що він не порушував Правила дорожнього руху України, оскільки рухався у правій смузі із дозволеною на цій діянці дороги швидкістю, проте  його вина в зазначеній ДТП встановлена в наслідок порушення саме п.12.1 ПДР, а не у перевищенні швидкості на даній ділянці дороги.
 
 Так, вимога цього пункту передбачає повну відповідальність водія, який під час вибору в устанволених межах безпечної швидкості руху водій повинен урахувати дорожню обстановку, а також особливості вантажу, що перевозиться, і стан транспортного засобу, щоб мати змогу постійно контролювати його рух .В даному випадку, зіткнення транспортних засобів відбулося поза межами смугу руху автомобіля під керуванням ОСОБА_1 , а також вже коли автомобіль під керуванням ОСОБА_2 закінчив маневр перетину смуги зустрічного руху та перебував  в «кишені» для розвороту. При цьому не слід розраховувати на дії інших водіїв щодо попередження можливих наслідків у результаті виникнення небезпечних ситуацій. На підставі викладеного слід вважати, що ОСОБА_1 не виконані вимоги п. 12.1 ПДР, що є наслідком ДТП. 
При розгляді справи про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 Святошинським районним судом м.Києва повно і всебічно встановлені фактичні обставини правопорушення на підставі доказів наявних в матеріалах справи і досліджених в судовому засіданні, які оцінені судом першої інстанції в їх сукупності, у відповідності з вимогами ст.ст.251,252 КУпАП, що відображено у мотивувальній частині постанови суду, яка відповідає вимогам ст. 283 КУпАП.
 
Водночас, апеляційний суд не вбачає підстав для задоволення клопотання про призначення у справі експертизи з огляду на таке.
Згідно ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються, в тому числі, висновком експерта.
Згідно ст. 1 Закону України «Про судову експертизу» судова експертиза - це дослідження на основі спеціальних знань у галузі науки, техніки, мистецтва, ремесла тощо об`єктів, явищ і процесів з метою надання висновку з питань, що є або будуть предметом судового розгляду.
Відповідно до ст. 273 КУпАП експерт призначається органом (посадовою особою), у провадженні якого перебуває справа про адміністративне правопорушення, у разі коли виникає потреба в спеціальних знаннях.
У даній конкретній справі, з урахуванням зібраних доказів, суддя вважає, що необхідності в призначенні експертизи немає, оскільки матеріали справи надають можливість встановити дійсні обставини справи, оцінити їх у співвідношенні з поясненнями сторін та зробити відповідний висновок про наявність чи відсутність у діях ОСОБА_1 складу правопорушення, передбаченого КУпАП.
Апеляційним судом зауважується на тому, що судова експертиза призначається лише у разі дійсної потреби у спеціальних знаннях для встановлення фактичних даних, що входять до предмета доказування, тобто у разі, коли висновок експерта не може замінити інші засоби доказування. Якщо наявні у справі докази є взаємно суперечливими, їх оцінку в разі необхідності може здійснити суд із призначенням відповідної судової експертизи.
Питання про призначення судової експертизи повинно вирішуватися лише після ґрунтовного вивчення обставин справи і доводів сторін щодо необхідності такого призначення.
Отже, призначення експертизи є правом, а не обов`язком суду, вона здійснюється у разі встановлення судом недостатності доказів, наявних у матеріалах справи для можливості прийняття рішення за результатами розгляду.
Як убачається, клопотання про призначення експертизи адвокат Шимко А.О. мотивує відсутністю порушень Правил дорожнього руху в діях водія автомобіля MAN L 2000, д.н.з. НОМЕР_1 .
На переконання апеляційного суду, наведені у клопотанні доводи є необґрунтованими, при цьому не вказують на необхідність у проведенні експертизи та не свідчать про недостатність наявних доказів у справі для встановлення фактичних даних події, яка ставиться у вину ОСОБА_1 .
Суд розглядає дану справу в межах обставин, викладених в протоколі про адміністративне правопорушення та в межах звинувачення ОСОБА_1 в порушенні вимог п. 12.1 Правил дорожнього руху. Крім того, що призначення експертизи може призвести до затягування розгляду справи та прийняття рішення у встановлений вимогами КУпАП час.
Порушення права на розгляд справи упродовж розумного строку було неодноразово предметом розгляду Європейським судом з прав людини у справах проти України.
Враховуючи наведене, призначення експертизи без наявності достатніх для того підстав негативно позначиться на дотриманні строків розгляду даної справи про адміністративне правопорушення, а відтак на виконанні завдань провадження в справах про адміністративні правопорушення, а тому суддя вважає, що заявлене клопотання є необґрунтованим та задоволенню не підлягають.
Невизнання ОСОБА_1 своєї винуватості в скоєнні правопорушення апеляційний суд оцінює критично, як спосіб захисту, оскільки вважає, що винуватість останнього у вчиненні правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, повністю підтверджується наведеними вище доказами та розцінює судом як намагання уникнути відповідальності за скоєне правопорушення.
Позицію ОСОБА_1 та його захисника з приводу дотримання ОСОБА_1 Правил дорожнього руху, апеляційний суд вважає також такою, що не відповідає обставинам справи, оскільки вимоги п. 12.1 Правил дорожнього руху регламентують необхідність з боку водія ураховувати дорожню обстановку, а також особливості вантажу, що перевозиться, і стан транспортного засобу, щоб мати змогу постійно контролювати його рух та безпечно керувати ним,  зобов`язують зважати водія на те, що швидкість руху має бути такою, щоб останній мав змогу постійно контролювати свій рух та безпечно керувати ним, що ОСОБА_1 не було враховано.
Вид та розмір стягнення накладено судом у відповідності з вимогами ст.ст.23,33 КУпАП.
Судове рішення є законним, обґрунтованим та вмотивованим, підстав для його скасування чи зміни не встановлено, а тому апеляційні вимоги захисника ОСОБА_1 - адвоката Шимка А.Р. є необґрунтованими та не підлягають задоволенню.
 
Керуючись ст. 294 КУпАП, апеляційний суд,-
 
П О С Т А Н О В И В:
 
Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_1 - адвоката Шимка Андрія Олександровича - залишити без задоволення.
 
Постанову Святошинського районного суду міста Києва від 30 січня 2023 року щодо ОСОБА_1 - без змін.
 
Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

 
Суддя                                                                                                             О. М. Рудніченко