ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 серпня 2023 р.	Справа № 440/9835/22	
Другий апеляційний адміністративний суд у складі:
Головуючого судді: Присяжнюк О.В.,
Суддів: Любчич Л.В. ,  Спаскіна О.А. ,
за участю секретаря судового засідання Труфанової К.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Другого апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 на рішення Полтавського окружного адміністративного суду від 28.02.2023 р. (ухвалене суддею Бойко  С.С., повний текст якого  складений 09.03.2023 р. )  по справі № 440/9835/22 за позовом          Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1  
          до          Управління Держпраці у Полтавській області ,          Головного управління ДПС у Полтавській області                  
          про визнання дій протиправними, визнання протиправною та скасування постанови,

ВСТАНОВИВ:

Фізична особа-підприємець ОСОБА_1 (в подальшому – ФОП ОСОБА_1 ) звернувся до суду з адміністративним позовом до Управління Держпраці у Полтавській області, Головного управління ДПС України у Полтавській області , в якому просив: визнати протиправними дії Головного управління ДПС у Полтавській області щодо перевірки дотримання  позивачем законодавства з питань оформлення трудових відносин з працівниками під час проведення фактичної перевірки 19.09.2022 р.; визнати протиправною та скасувати постанову Управління Держпраці у Полтавській області про накладення штрафу за порушення законодавства про працю та зайнятість населення № 3ДФС-ФС від 19.10.2022 р.
Рішенням Полтавського  окружного адміністративного суду від 28.02.2023  р.  відмовлено в задоволенні позову.
Не погодившись із рішенням суду першої інстанції, позивач подав  апеляційну скаргу, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального права, в якій просив скасувати рішення Полтавського  окружного адміністративного суду від 28.02.2023  р.  та ухвалити нове судове рішення, яким позов задовольнити у  повному обсязі. 
В обґрунтування вимог апеляційної скарги апелянт посилається на порушення судом першої інстанції норм процесуального права та неправильним застосуванням норм процесуального  та матеріального права, а саме: Закону України «Про основні  засади державного  нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності», Податкового  кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та на не відповідність висновків суду обставинам справи.
Відповідач – Головне управління ДПС України у Полтавській області,  подав до суду апеляційної інстанції  письмовий відзив на апеляційні скарги, в якому, посилаючись на законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції, просив  апеляційні скарги залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції залишити без змін.
Суд, перевіривши підстави для апеляційного перегляду, вважає, що вимоги апеляційної скарги підлягають задоволенню з наступних підстав.
Згідно із ст. 308 Кодексу адміністративного судочинства України, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
Судовим розглядом встановлено, що  ФОП ОСОБА_1 зареєстрований як фізична особа-підприємець, фактична адреса здійснення діяльності: кафетерій «У будиночку», АДРЕСА_1 , основний вид діяльності за КВЕД 47.25 Роздрібна торгівля напоями в спеціалізованих магазинах.
Наказом ГУ ДПС у Полтавській області № 1418-Г від 16.09.2022 р.  з метою контролю  щодо дотримання  норм  законодавства з питань регулювання обігу готівки, порядку здійснення  платниками податків розрахункових операцій, ведення касових операцій, наявності ліцензій, свідоцтва, у тому числі про виробництво та обіг підакцизних товарів, дотримання роботодавцем законодавства  щодо укладення  трудового договору, оформлення  трудових  відносин з працівниками  та на підставі підпункту 20.1.4 пункту 20.1 статті 20, пункту 75.1 статті 75, підпункту 80.2.5 пункту 80.2 статті 80, пункту 82.3 статті 82 Податкового кодексу України  призначено фактичну перевірку діяльності ФОП ОСОБА_1 за адресою: АДРЕСА_1 , за період з 01.01.2020  р. по дату закінчення перевірки у порядку, встановленому Податковим кодексом України.
На підставі вищевказаного наказу та направлень на перевірку  № 2404 від 16.09.2022 р., № 2405 від 16.09.2022 р.  контролюючим органом проведено перевірку діяльності ФОП ОСОБА_1 за адресою АДРЕСА_1 , за результатами якої складено акт № 3863/16/31/РРО/2448903996 від 19.09.2022 р., висновками якого встановлені  наступні порушення:  п. 1 ст. 3 Закону України "Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг" від 06.07.1995 р. №265/95-ВР (в подальшому –  Закон №265/95- ВР); п. 11 ст. 3 Закону № 265/95- ВР; ч. 12 ст. 18 «Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв, тютюнових виробів, рідин що використовуються в електронних сигаретах та пального» від 19.12.1995  р. № 481/95-ВР (в подальшому – Закон № 481/95-ВР); Постанови Кабінету Міністрів України № 957 від 30.10.2008 р.  «Про встановлення розміру мінімальних оптово-відпускних і роздрібних цін на окремі види алкогольних напоїв» (зі змінами та доповненнями), ч. 1 ст. 21, ч. 1 та ч. 3 ст. 24 Кодексу Законів про працю України.
Як вбачається з вищевказаного акту перевірки, фахівцями контролюючого органу встановлено факт допуску до роботи продавця (особи, що проводила розрахунки) ОСОБА_2 без оформлення трудових відносин відповідно до діючого законодавства без повідомлення центрального органу виконавчої влади. 
Листом Головного управління ДПС у Полтавській області №17119/6/16-1-07-05-10 від 22.09.2022  р. Управлінню Держпраці у Полтавській області направлено для відповідного реагування завірені копії акту фактичної перевірки ФОП ОСОБА_1 від 20.09.2022  р. № 3863/16/31/РРО/ НОМЕР_1 та пояснень до акту.
Листом від 27.09.2022 р.  № ПЛ/1/4765-22 Управління Держпраці у Полтавській області   повідомило позивача про одержання акту про проведення фактичної перевірки Головного управління ДПС у Полтавській області, в ході якої встановлено використання праці ОСОБА_2 без належного оформлення трудових відносин, тому відповідно до пункту Порядку № 509 наявні підстави для розгляду справи про накладання штрафу згідно з статтею 265 КЗпП України. Даний лист позивач отримав 30.09.2022 р. 
19.10.2022 р. начальником Держпраці у Полтавській області Щербак С.Л., за наслідками розгляду справи про накладення штрафу та на підставі акту фактичної перевірки Головного управління ДПС у Полтавській області від 20.09.2022  р.  № 3863/16/31/РРО/2448903996, прийнято постанову про накладення штрафу за порушення законодавства про працю та зайнятість населення № 3ДФС-ФС за фактом порушення позивачем ч. 4 ст. 24 Кодексу Законів про працю України  в розмірі 65000 грн. 
Позивач, вважаючи протиправними дії Головного управління ДПС у Полтавській області щодо перевірки законодавства про працю, за наслідками якої Управлінням Держпраці у Полтавській області винесено постанову про накладення штрафу за порушення законодавства про працю та зайнятість населення №3ДФС-ФС від 19.10.2022 р. звернувся до суду  з цим позовом.
Відмовляючи у задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції  виходив з того, що   контролюючий орган  при проведенні перевірки позивача діяв на підставі та у спосіб передбачений чинним законодавством та оскаржувана постанова обґрунтована, у зв`язку з чим не підлягає скасуванню. 
Суд апеляційної інстанції не погоджується з такими висновками суду першої інстанції з наступних підстав.
Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Згідно із ч. 1 ст. 259 Кодексу законів про працю України,  державний нагляд та контроль за додержанням законодавства про працю юридичними особами незалежно від форми власності, виду діяльності, господарювання, фізичними особами - підприємцями, які використовують найману працю, здійснює центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику з питань нагляду та контролю за додержанням законодавства про працю, у порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України.
Відповідно до п. 1 Положення про Державну службу України з питань праці, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України № 96 від 11.02.2015 р., Державна служба України з питань праці (Держпраці) є центральним органом виконавчої влади, діяльність якого спрямовується і координується Кабінетом Міністрів України через Міністра розвитку економіки, торгівлі та сільського господарства, і який реалізує державну політику у сферах промислової безпеки, охорони праці, гігієни праці, поводження з вибуховими матеріалами промислового призначення, здійснення державного гірничого нагляду, а також з питань нагляду та контролю за додержанням законодавства про працю, зайнятість населення, загальнообов`язкове державне соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності, у зв`язку з тимчасовою втратою працездатності, на випадок безробіття (далі - загальнообов`язкове державне соціальне страхування) в частині призначення, нарахування та виплати допомоги, компенсацій, надання соціальних послуг та інших видів матеріального забезпечення з метою дотримання прав і гарантій застрахованих осіб.
Держпраця здійснює свої повноваження безпосередньо та через утворені в установленому порядку територіальні органи (п. 7 Положення).
Згідно із ч. 5  ст. 2 Закону України "Про основні засади державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності" (у редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин), заходи контролю здійснюються органами державного архітектурно-будівельного контролю (нагляду), державного нагляду та контролю за додержанням законодавства про працю та зайнятість населення у встановленому цим Законом порядку з урахуванням особливостей, визначених законами у відповідних сферах та міжнародними договорами, зокрема державного нагляду (контролю) в галузі цивільної авіації - з урахуванням особливостей, встановлених Повітряним кодексом України, нормативно-правовими актами, прийнятими на його виконання (Авіаційними правилами України), та міжнародними договорами у сфері цивільної авіації.
Відповідно до абз. 2   ч. 2  ст. 265 Кодексу законів про працю України, юридичні та фізичні особи - підприємці, які використовують найману працю, несуть відповідальність у вигляді штрафу в разі: фактичного допуску працівника до роботи без оформлення трудового договору (контракту), оформлення працівника на неповний робочий час у разі фактичного виконання роботи повний робочий час, установлений на підприємстві, та виплати заробітної плати (винагороди) без нарахування та сплати єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування та податків - у десятикратному розмірі мінімальної заробітної плати, встановленої законом на момент виявлення порушення, за кожного працівника, стосовно якого скоєно порушення, а до юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців, які використовують найману працю та є платниками єдиного податку першої - третьої груп, застосовується попередження.
Частиною 4 статті 265 Кодексу законів про працю України, встановлено, що штрафи, зазначені у частині другій цієї статті, накладаються центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику з питань нагляду та контролю за додержанням законодавства про працю, у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.
Механізм накладення на суб`єктів господарювання та роботодавців штрафів за порушення законодавства про працю та зайнятість населення, передбачених частиною другою статті 265 Кодексу законів про працю України визначений Порядком накладення штрафів за порушення законодавства про працю та зайнятість населення, затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 17.07.2013 №509 (в подальшому – Порядок № 509).
Згідно із абз. 2 п. 2 Порядку № 509, штрафи накладаються, зокрема, на підставі акта перевірки ДПС, її територіального органу, у ході якої виявлені порушення законодавства про працю.
Суд апеляційної інстанції зазначає, що  повноваження  контролюючого органу щодо проведення перевірок, в тому числі й фактичних, визначено положеннями пункту 75.1. статті 75 та підпункту 20.1.4 пункту 20.1 статті 20 Податкового кодексу України та  така перевірка проводиться в межах їх повноважень виключно у випадках та у порядку, встановлених цим Кодексом.
Відносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів, зокрема, визначення вичерпного переліку податків та зборів, що справляються в Україні, та порядку їх адміністрування, платників податків та зборів, їх права та обов`язки, компетенцію контролюючих органів, повноваження і обов`язки їх посадових осіб під час здійснення податкового контролю, а також відповідальність за порушення податкового законодавства регулює Податковий кодекс України (в подальшому – ПК України).
Згідно із п. 75.1 ст. 75 ПК України, контролюючі органи мають право проводити камеральні, документальні (планові або позапланові; виїзні або невиїзні) та фактичні перевірки. Камеральні та документальні перевірки проводяться контролюючими органами в межах їх повноважень виключно у випадках та у порядку, встановлених цим Кодексом, а фактичні перевірки - цим Кодексом та іншими законами України, контроль за дотриманням яких покладено на контролюючі органи.
Відповідно до пп. 75.1.3 п. 75.1 ст. 75 ПК України, фактичною вважається перевірка, що здійснюється за місцем фактичного провадження платником податків діяльності, розташування господарських або інших об`єктів права власності такого платника. Така перевірка здійснюється контролюючим органом щодо дотримання норм законодавства з питань регулювання обігу готівки, порядку здійснення платниками податків розрахункових операцій, ведення касових операцій, наявності ліцензій, свідоцтв, у тому числі про виробництво та обіг підакцизних товарів, дотримання роботодавцем законодавства щодо укладення трудового договору, оформлення трудових відносин з працівниками (найманими особами).
Згідно  із  п. 81.1 ст. 81 ПК України, посадові особи контролюючого органу мають право приступити до проведення документальної виїзної перевірки, фактичної перевірки за наявності підстав для їх проведення, визначених цим Кодексом, та за умови пред`явлення або надіслання у випадках, визначених цим Кодексом, зокрема, копії наказу про проведення перевірки, в якому зазначаються дата видачі, найменування контролюючого органу, найменування та реквізити суб`єкта та у разі проведення перевірки в іншому місці - адреса об`єкта, перевірка якого проводиться, мета, вид (документальна планова/позапланова або фактична перевірка), підстави для проведення перевірки, визначені цим Кодексом, дата початку і тривалість перевірки, період діяльності, який буде перевірятися.
Порядок проведення фактичних перевірок, в тому числі й підстав їх призначення, регламентовано статтею 80 ПК України.
Фактична перевірка може проводитися на підставі рішення керівника (його заступника або уповноваженої особи) контролюючого органу, оформленого наказом та за наявності хоча б однієї з підстав, визначених підпунктами 80.2.1 - 80.2.7 пункту 80.2 статті 80 ПК України.
Відповідно до пп. 80.2.5 п. 80.2 ст. 80 ПК України, фактична перевірка може проводитися на підставі рішення керівника (його заступника або уповноваженої особи) контролюючого органу у разі наявності та/або отримання в установленому законодавством порядку інформації про порушення вимог законодавства в частині виробництва, обліку, зберігання та транспортування спирту, алкогольних напоїв та тютюнових виробів та цільового використання спирту платниками податків, обладнання акцизних складів витратомірами-лічильниками та/або рівномірами-лічильниками, а також здійснення функцій, визначених законодавством у сфері виробництва і обігу спирту, алкогольних напоїв та тютюнових виробів, пального.
Згідно із пп. 80.2.7 п. 80.2 ст. 80 Податкового кодексу України підставою для проведення фактичної перевірки є наявність та/або отримання в установленому законодавством порядку інформації про використання праці найманих осіб без належного оформлення трудових відносин та виплати роботодавцями доходів у вигляді заробітної плати без сплати податків до бюджету, а також здійснення фізичною особою підприємницької діяльності без державної реєстрації.
Отже, передумовою проведення фактичної перевірки з підстав, передбачених пп. 80.2.7 п. 80.2 ст. 80 Податкового кодексу України, є отримання в установленому законодавством порядку інформації, яка свідчить про можливі порушення роботодавцем законодавства щодо укладення трудового договору, оформлення трудових відносин з працівниками (найманими особами).
Судовим розглядом встановлено, що перевірку ФОП ОСОБА_1 призначено відповідно до пп. 20.1.4 п. 20.1 ст. 20, п. 75.1 ст. 75, пп. 80.2.5 п. 80.2 ст. 80, п. 82.3 ст. 82 ПК України на підставі доповідної  управління податкового  аудиту відділу  фактичних перевірок  № 4016/16-31-07-05-01 від 16.09.2022 р., згідно із якої  підставою для проведення перевірки вказано   пп. 80.2.5  ПК України.
Тобто, вказана доповідна записка не містить жодної інформації, передбаченої  підпунктом 80.2.7 пункту 80.2 статті 80 Податкового кодексу України.
Крім того, суд апеляційної інстанції  зазначає, що  рішенням Полтавського окружного адміністративного суду від 06.01.2023 р. по справі № 440/9094/22, яке залишено без змін постановою Другого апеляційного адміністративного суду від 28.06.2023 р., скасовані  податкові повідомлення-рішення  від 05.10.2022  р. № 00033520705, № 00033510705  визнані протиправними та скасовані, оскільки відсутні правові підстави для здійснення перевірки (податкового контролю) позивача на підставі наказу  № 1418-Г від 16.09.2022 р., у якому відсутні посилання на конкретні фактичні підстави призначення перевірки, крім  посилання на норми, що регулюють питання призначення такої перевірки.
Відповідно до  ч. 4 ст. 78 Кодексу адміністративного судочинства України, обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, стосовно якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.
Таким чином,  суд апеляційної інстанції  вважає, що посадові особи Головного управління ДПС у Полтавській під час проведення фактичної перевірки позивача,  досліджуючи питання дотримання останнім положень законодавства щодо укладення трудового договору, оформлення трудових відносин з працівниками (найманими особами) вийшли за межі повноважень, передбачених наказом № 1418-Г від 16.09.2022 р. та наданими направленнями та діяли з порушенням ст. 80 ПК України, у зв`язку з чим  вважає помилковим  висновок суду першої інстанції, що контролюючий орган  при проведенні перевірки позивача діяв на підставі та у спосіб передбачений чинним законодавством та оскаржувана постанова обґрунтована, у зв`язку з чим не підлягає скасуванню.
Згідно  із п. 2 ч. 1 ст. 315, п. 4  ч. 1 ст. 317 Кодексу адміністративного судочинства України, за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право  скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити нове судове рішення у  відповідній частині або змінити судове рішення, у разі неправильного  застосування норм  матеріального права.
Таким чином, суд апеляційної інстанції вважає необхідним скасувати  рішення Полтавського окружного адміністративного суду від 02.02.2023 р. та прийняти постанову, якою задовольнити позов ФОП ОСОБА_1 ,  визнати протиправними дії Головного управління ДПС у Полтавській області щодо перевірки дотримання позивачем законодавства з питань оформлення трудових відносин з працівниками під час проведення фактичної перевірки 19.09.2022 р.; визнати протиправною та скасувати постанову Управління Держпраці у Полтавській області про накладення штрафу за порушення законодавства про працю та зайнятість населення № 3ДФС-ФС від 19.10.2022 р.
Відповідно до ч. 1 ст. 139 КАС України, судові витрати  підлягають стягнення на користь позивача  за подання адміністративного  позову в розмірі 1736,75 грн.  та за  подання  апеляційної скарги  в розмірі 2606 грн, а всього  в розмірі 4341,75 грн. за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління ДПС у Полтавській області та за подання адміністративного  позову в розмірі 1736,75 грн.  та за  подання  апеляційної скарги  в розмірі 2606 грн., а всього  в розмірі 4341,75 грн. за рахунок бюджетних асигнувань Управління Держпраці у Полтавській області.
Керуючись ст. ст. 229, 243, 308, 315, 317, 322, 325, 326, 328, 329 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -    

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1  задовольнити частково.
Рішення Полтавського окружного адміністративного суду від 28.02.2023 р. по справі № 440/9835/22  скасувати.
Прийняти постанову, якою позов Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 задовольнити. 
Визнати протиправними дії Головного управління ДПС у Полтавській області щодо перевірки дотримання Фізичною особою-підприємцем ОСОБА_1 законодавства з питань оформлення трудових відносин з працівниками під час проведення фактичної перевірки 19.09.2022 р.
Визнати протиправною та скасувати постанову Управління Держпраці у Полтавській області про накладення штрафу за порушення законодавства про працю та зайнятість населення № 3ДФС-ФС від 19.10.2022 р.
Стягнути на користь Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління ДПС у Полтавській області судовий збір  у розмірі 4341 (чотири тисячі триста сорок одна)  гривня 75 копійок.
Стягнути на користь Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 за рахунок бюджетних асигнувань Управління Держпраці у Полтавській області судовий збір  у розмірі 4341(чотири тисячі триста сорок одна)  гривні 75 копійок.
Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та не підлягає касаційному оскарженню, крім випадків, передбачених п. 2 ч. 5 ст. 328 Кодексу адміністративного судочинства України.     
. 

Головуючий суддя 		О.В. Присяжнюк	
Судді	   	Л.В. Любчич    О.А. Спаскін   	
Повний текст постанови складено  07.09.2023 року