П`ЯТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
————————————————————————
П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М  У К Р А Ї Н И

11 липня 2023 р.	м. Одеса	Справа № 420/18680/21	

Перша інстанція: суддя Марин П.П.,

Судова колегія П`ятого апеляційного адміністративного суду у складі:  
              Головуючого:              Градовського Ю.М.
              суддів:                          Бітова А.І., 
                                                    Танасогло Т.М.                           
          розглянувши в порядку письмового провадження в м.Одесі апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області на ухвалу Одеського окружного адміністративного суду від 19 травня 2023р. про заміну сторони виконавчого провадження по справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області про визнання протиправними дій та зобов`язання вчинити певні дії,-

В С Т А Н О В И Л А:
У жовтні 2021р. ОСОБА_1 звернувся в суд із позовом до ГУ ПФУ в Одеській області про визнання протиправними дій та зобов`язання вчинити певні дії.
Рішенням Одеського окружного адміністративного суду від 17.12.2021р. по справі №420/6729/22, адміністративний позов ОСОБА_1 до ГУ ПФУ в Одеській області про визнання протиправними дій та зобов`язання вчинити певні дії задоволено.
Визнано протиправними дії ГУ ПФУ в Одеській області щодо відмови ОСОБА_1 в проведенні перерахунку та виплати пенсії з 1.04.2019р. на підставі довідки Адміністрації Державної прикордонної служби України №11/5064 від 11.06.2021р. виданої станом на 5.03.2019р. у відповідності до вимог ст.43 і 63 ЗУ «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» від 9.04.1992р. №2262-ХІІ та положень Постанови КМУ від 30.08.2017р. №704 «Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб».
Зобов`язано ГУ ПФУ в Одеській області провести з 1.04.2019р. перерахунок та виплату пенсії ОСОБА_1  на підставі довідки Адміністрації Державної прикордонної служби України №11/5064 від 11.06.2021р., виданої станом на 5.03.2019р. у відповідності до вимог ст. 43 і 63 ЗУ від 9.04.1992р. №2262-ХІІ «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» та положень Постанови КМУ від 30.08.2017р. №704 «Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб», з урахуванням виплачених сум.
Стягнуто на користь ОСОБА_1 судові витрати за сплату судового збору у розмірі 908грн., сплачені згідно квитанції №ПН196341С1 від 30.09.2021р., за рахунок бюджетних асигнувань ГУ ПФУ в Одеській області. 
10.05.2023р. до Одеського окружного адміністративного суду від ОСОБА_2 надійшла заява про заміну сторони виконавчого провадження (вхід. № 15052/23), відповідно до якої заявник просить замінити стягувача ОСОБА_1 у виконавчому провадженні з виконання судового рішення, в адміністративній справі №420/18680/21, його правонаступником ОСОБА_2 .
Ухвалою Одеського окружного адміністративного суду від 19.05.2023р. вказану заяву задоволено.
Замінено стягувача ОСОБА_1 , у виконавчому провадженні з виконання судового рішення, в адміністративній справі №420/18680/21, його правонаступником ОСОБА_2 . 
В апеляційній скарзі апелянт просить ухвалу суду скасувати та ухвалити нове судове рішення, яким відмовити у задоволенні заяви про заміну сторони у виконавчому провадженні, посилаючись на порушення норм права.
Судова колегія вважає, що у відповідності до п.1 ч.1 ст.311 КАС України, апеляційну скаргу можливо розглянути в порядку письмового провадження, оскільки в матеріалах справи достатньо доказів для вирішення справи по суті.
Розглянувши матеріали справи, заслухавши доповідь судді-доповідача, доводи апеляційної скарги, пояснення на неї, перевіривши законність та обґрунтованість ухвалу суду в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів дійшла до висновку про залишення скарги без задоволення, а ухвалу суду першої інстанції без змін, з наступних підстав.
Відповідно до ст.316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду – без змін, якщо визнає, що суд  першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права. 
Приймаючи ухвалу про заміну сторони у виконавчому провадженні, суд першої інстанції виходив з того, що оскільки заявник є сином померлого ОСОБА_1 та прийняв спадщину, то у відповідності до ст.1227 ЦК України та ст.52 ЗУ «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», набув право на отримання суми пенсії, нарахованих ОСОБА_1 на виконання рішення суду, проте не виплачених пенсіонерові за життя.
Вирішуючи спір судова колегія вважає, що суд першої інстанції правильно вирішив спірне питання, з огляду на наступні обставини.
Так, надаючи правову оцінку зазначеним обставинам даної справи, судова колегія виходить з  наступного.
Приписами ч.1 ст.129-1 Конституції України  визначено, що судове рішення є обов`язковим до виконання.
Положеннями ст.52 КАС України  встановлено, що у разі вибуття або заміни сторони чи третьої особи у відносинах, щодо яких виник спір, суд допускає на будь-якій стадії судового процесу заміну відповідної сторони чи третьої особи її правонаступником. Усі дії, вчинені в адміністративному процесі до вступу правонаступника, обов`язкові для нього в такій самій мірі, у якій вони були б обов`язкові для особи, яку він замінив.
За правилами ст.379 КАС України, у разі вибуття однієї із сторін виконавчого провадження за поданням державного виконавця або за заявою заінтересованої особи суд, який розглядав справу як суд першої інстанції, замінює сторону виконавчого провадження її правонаступником (ч.1). Суд розглядає питання про заміну сторони виконавчого провадження в десятиденний строк у судовому засіданні з повідомленням державного виконавця або заінтересованої особи, які звернулися з поданням (заявою), та учасників справи. Неприбуття у судове засідання осіб, які були належним чином повідомлені про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає судовому розгляду (ч.2). Положення цієї статті застосовуються також у випадку необхідності заміни боржника або стягувача у виконавчому листі до відкриття виконавчого провадження (ч.4).
Як встановлено судом першої інстанції та підтверджено матеріалами під час апеляційного розгляду, що відповідно до свідоцтва про народження серії НОМЕР_1 , ОСОБА_1 (позивач) є батьком ОСОБА_2 .
При цьому, ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_1 помер, що підтверджується свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_2 від 25.03.2022р..
Відповідно до свідоцтва про право на спадщину за законом (спадкова справа №446/2022, зареєстровано в реєстрі за №5-441 та за №5-442) ОСОБА_2 (син позивача) успадкував від ОСОБА_1 (позивач) земельну ділянку та частку квартири.
На адвокатський запит від 14.02.2023р., який надійшов до ГУ ПФУ в Одеській області 14.02.2023р., щодо перерахунку пенсії ОСОБА_1 на підставі рішення Одеського окружного адміністративного суду від 17.12.2021р. по справі №420/18680/21, повідомлено, що згадане рішення суду не містить відомостей щодо негайного виконання, відсутній порядок та строк його виконання. Документи щодо виконання рішення Одеського окружного адміністративного суду від 17.12.2021р. по справі №420/18680/21 в примусовому порядку на адресу Головного управління не надходили. Згідно із витягом з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про смерть, ОСОБА_1 помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , у зв`язку з чим пенсійна справа була закрита, що унеможливлює виконання даного рішення суду.
Не погоджуючись із вказаними діями ГУ ПФУ в Одеській області, ОСОБА_2 (син позивача) звернувся в суд із заявою про заміну сторони виконавчого провадження.
Так, відповідно до ст.1261 ЦК України,  у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки.
Приписами ч.1  ст.1216 ЦК України визначено, що спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).
Отже, відповідно до вищевказаних положень ОСОБА_2 є таким, що прийняв спадщину після смерті ОСОБА_1 (позивача).
Згідно з ч.1  ст.1219 ЦК України,  не входять до складу спадщини права та обов`язки, що нерозривно пов`язані з особою спадкодавця, зокрема:
1) особисті немайнові права;
2) право на участь у товариствах та право членства в об`єднаннях громадян, якщо інше не встановлено законом або їх установчими документами;
3) право на відшкодування шкоди, завданої каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я;
4) права на аліменти, пенсію, допомогу або інші виплати, встановлені законом;
5) права та обов`язки особи як кредитора або боржника, передбачені  статтею 608 цього Кодексу.
Положеннями ст.1227 ЦК України  встановлено, що суми заробітної плати, пенсії, стипендії, аліментів, допомог у зв`язку з тимчасовою непрацездатністю, відшкодувань у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я, інших соціальних виплат, які належали спадкодавцеві, але не були ним одержані за життя, передаються членам його сім`ї, а у разі їх відсутності - входять до складу спадщини.
За правилами ч.1 ст.91 ЗУ «Про пенсійне забезпечення»,  суми пенсії, що належали пенсіонерові і залишилися недоодержаними у зв`язку з його смертю, передаються членам його сім`ї, а в разі їх відсутності - входять до складу спадщини.
Статтею 52 КАС України  передбачено, що у разі вибуття або заміни сторони чи третьої особи у відносинах, щодо яких виник спір, суд допускає на будь-якій стадії судового процесу заміну відповідної сторони чи третьої особи її правонаступником. Усі дії, вчинені в адміністративному процесі до вступу правонаступника, обов`язкові для нього в такій самій мірі, у якій вони були б обов`язкові для особи, яку він замінив.
Відповідно до положень ст.52 ЗУ «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування»  сума пенсії, що належала пенсіонерові і залишилася недоотриманою у зв`язку з його смертю, виплачується - по місяць смерті включно членам його сім`ї, які проживали разом з пенсіонером на день його смерті, у тому числі непрацездатним членам сім`ї, зазначеним у частині другій  статті 36 цього Закону, які знаходилися на його утриманні, незалежно від того, проживали вони разом з померлим пенсіонером чи не проживали. Члени сім`ї, зазначені в частині першій цієї статті, повинні звернутися за виплатою суми пенсії померлого пенсіонера протягом шести місяців з дня відкриття спадщини.. У разі відсутності членів сім`ї, зазначених у частині першій цієї статті, або у разі не звернення ними за виплатою вказаної суми в установлений частиною другою цієї статті строк сума пенсії, що належала пенсіонерові і залишилася недоотриманою у зв`язку з його смертю, входить до складу спадщини.
Приписи ч.2,3  ст.52 ЗУ «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування»  теж не обмежують право на отримання сум пенсії, що належала пенсіонерові і не була ним отримана у зв`язку з його смертю, тільки визначають подію, умови, час, коло осіб і їх правове становище, предмет правовідносин, із настанням яких можлива виплата недоотриманої пенсії померлого пенсіонера. Отже недоотримана пенсія померлого пенсіонера виплачується як пенсія членам його сім`ї за умови, якщо саме ці суб`єкти правовідносин звернулися за її виплатою упродовж шести місяців з дня відкриття спадщини, а якщо у цей проміжок часу не звернулися, сума недоотриманої пенсії набирає іншої правової якості - переходить у спадщину, яку члени сім`ї та/або інші особи, але вже як спадкоємці, можуть отримати її як спадщину.
Аналізуючи вищенаведені норми матеріального права, судова колегія зазначає, що суми соціальних виплат передаються членам сім`ї спадкодавця. Водночас сумами пенсії, що належали пенсіонерові і залишилися недоодержаними у зв`язку з його смертю, слід вважати і суми пенсії, які не були отримані пенсіонером за життя, внаслідок неправомірних дій органу Пенсійного фонду України, який не виконав у добровільному порядку судове рішення, яке набрало законної сили, і яким його (пенсійний орган) було зобов`язано провести перерахунок та виплату підвищень до пенсії та додаткової пенсії за шкоду, заподіяну здоров`ю, передбачених  ЗУ «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи».
Також, відповідно до  ст.1 ЗУ «Про виконавче провадження»,  під виконавчим провадженням як завершальною стадією судового провадження і примусового виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) розуміється сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені  Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього  Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього  Закону  підлягають примусовому виконанню.
Згідно із ч.1,2  ст.15 ЗУ «Про виконавче провадження»  сторонами у виконавчому провадженні є стягувач і боржник.
Стягувачем є фізична або юридична особа чи держава, на користь чи в інтересах яких видано виконавчий документ.
Боржником є визначена виконавчим документом фізична або юридична особа, держава, на яких покладається обов`язок щодо виконання рішення.
Приписи ч.5 ст.15 цього Закону  передбачають, що у разі вибуття однієї із сторін виконавець за заявою сторони, а також заінтересована особа мають право звернутися до суду із заявою про заміну сторони її правонаступником. Для правонаступника усі дії, вчинені до його вступу у виконавче провадження, є обов`язковими тією мірою, якою вони були б обов`язковими для сторони, яку правонаступник замінив.
У разі якщо сторона виконавчого провадження змінила найменування (для юридичної особи) або прізвище, ім`я чи по батькові (для фізичної особи), виконавець, за наявності підтверджуючих документів, змінює своєю постановою назву сторони виконавчого провадження.
У контексті наведених положень  Закону України «Про виконавче провадження»  слід зазначити, що виконавче провадження, як завершальна стадія судового провадження, представляє собою процес, який починається з моменту набрання судовим рішенням законної сили і завершується настанням відповідних обставин, передбачених  статтею 39 цього Закону.
Виконавче провадження здійснюється з дотриманням засад верховенства права, за якого кожен з учасників має можливість реалізувати обсяг вимог наданих йому судовим рішенням.
Закон не пов`язує початок реалізації цих прав з ухваленням державним виконавцем рішення про початок примусового виконання рішення на підставі виконавчого документа, а навпаки, прямо передбачає можливість виправлення невідповідності виконавчого документа вимогам, передбаченим цією статтею, судом за заявою стягувача (абз.2 ч.4  ст.4 ЗУ «Про виконавче провадження»).
Отже, заміна сторони чи третьої особи у відносинах, щодо яких виник спір, (процесуальне правонаступництво) можливе на будь-якій стадії адміністративного процесу, як на стадії розгляду справи так і на стадії виконання судового рішення, яке набрало законної сили, зокрема і до видання виконавчого листа, і відбувається виключно за відповідним рішенням суду, а не державного виконавця (що стосується заміни сторони виконавчого провадження), незалежно від того виданий судом виконавчий лист на момент звернення із заявою про правонаступництво та чи пред`явлений він (виконавчий лист) до примусового виконання.
Аналогічна правова позиція викладена Верховним Судом у постановах від 16 березня 2020р. у справі за №673/544/19, від 5 серпня 2020р. у справі за №673/393/19 та від 15.03.2023р. у справі за №2-а/2508/7209/2011.
Враховуючи вищевказане, судова колегія вважає, що оскільки заявник є сином померлого ОСОБА_1 , та прийняв спадщину, то у відповідності до  ст.1227 ЦК України  та  ст.52 ЗУ «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», він набув право на отримання суми пенсії, нарахованих ОСОБА_1 на виконання рішення суду, проте не виплачених за життя.
На підставі вказаного, апеляційний суд погоджується із висновком суду першої інстанції про наявність законних підстав для задоволення заяви про заміну сторони у виконавчому провадженні.
Отже, судова колегія вважає, що ухвалу суду прийнято з додержанням норм процесуального та матеріального права, а тому не вбачає підстав для її скасування.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст.311, 315, 316 КАС України, колегія суддів,-

      П О С Т А Н О В И Л А:
Апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області – залишити без задоволення.
          Ухвалу Одеського окружного адміністративного суду від 19 травня 2023р. про заміну сторони виконавчого провадження у даній справі – залишити без змін.
Постанова суду набирає законної сили з дати її прийняття та оскарженню не підлягає, крім випадків встановлених п.2 ч.5 ст.328 КАС України.

                    Головуючий:                                                                      Ю.М. Градовський

 

                       Судді:                                                                                  А.І. Бітов                              

                                                                                                   Т.М. Танасогло