П О С Т А Н О В А 
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
Справа №  560/4748/22 
Головуючий суддя 1-ої інстанції -  Блонський В`ячеслав Костянтинович  
Суддя-доповідач -  Сапальова Т.В.   
10 серпня 2023 року 
м. Вінниця
Сьомий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:
головуючого судді:  Сапальової Т.В. 
суддів:  Капустинського М.М.  Ватаманюка Р.В. , 

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області на рішення Хмельницького окружного адміністративного суду від 26 травня 2022 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити дії, 
В С Т А Н О В И В :
в квітні 2022 року ОСОБА_1 звернулася  з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області, в якому просить визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області щодо незарахування до трудового стажу:
- періоду роботи з 01.05.1992 року по 12.01.1999 року в агрофірмі імені Лесі Українки, що була 20.07.1997 року реформована в спілку селян власників імені Лесі Українки;
- періоду проживання за кордоном (Німеччина) разом з чоловіком військовослужбовцем, з грудня 1986 року по липень 1991 року;
- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області зарахувати до трудового стажу:
- період роботи з 01.05.1992 року по 12.01.1999 року в агрофірмі імені Лесі Українки, що була 20.07.1997 року реформована в спілку селян власників імені Лесі Українки та здійснити перерахунок пенсії з врахуванням зарахованого трудового стажу з часу призначення пенсії за віком, з 18.11.2021 року;
- період з грудня 1986 року по липень 1991 року, отриманий під час перебування за кордоном (Німеччина) разом з чоловіком військовослужбовцем та здійснити перерахунок пенсії з врахуванням зарахованого трудового стажу з часу призначення пенсії за віком, з 18.11.2021 року.
Рішенням Хмельницького окружного адміністративного суду від 26 травня 2022 року адміністративний позов задоволено частково, а саме: визнано протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області щодо незарахування до страхового стажу ОСОБА_1 при призначенні їй пенсії за віком із 18.11.2021 року періоду роботи з 01.05.1992 року по 12.01.1999 року в агрофірмі імені Лесі Українки, що була 20.07.1997 року реформована в спілку селян власників імені Лесі Українки; зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області зарахувати до страхового стажу ОСОБА_1 період роботи з 01.05.1992 року по 12.01.1999 року в агрофірмі імені Лесі Українки, що була 20.07.1997 року реформована в спілку селян власників імені Лесі Українки; зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області здійснити перерахунок призначеної ОСОБА_1 пенсії за віком з врахуванням зарахованого трудового стажу з 01.05.1992 року по 12.01.1999 року в агрофірмі імені Лесі Українки, що була 20.07.1997 року реформована в спілку селян власників імені Лесі Українки, з часу призначення ОСОБА_1 пенсії за віком, а саме: з 18.11.2021 року. В решті позовних вимог відмовлено.
Не погоджуючись з рішенням суду, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій вказує на порушення судом норм матеріального та процесуального права, просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове рішення, яким у задоволені позовних вимог відмовити.
Апелянт зазначає, що Позивач не скористався правом подання письмового відзиву на апеляційну скаргу, що в силу ч.4 ст. 304 КАС України не перешкоджає розгляду справи.
Враховуючи, що рішення суду першої інстанції ухвалено в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін, суд апеляційної інстанції в порядку п.3 ч.1 ст.311 КАС України розглядає справу в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, оскільки справу може бути вирішено на підставі наявних у ній доказів.
Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши в межах доводів апеляційних скарг законність та обґрунтованість судового рішення, повноту встановлення обставин справи, застосування норм матеріального і процесуального права, дослідивши матеріали справи, колегія суддів встановила наступне.
Судом першої інстанції встановлено, що 05.01.2022 року ОСОБА_1 звернулася до Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області із заявою про призначення пенсії за віком.
За результатами розгляду заяви, відповідач своїм рішенням призначив позивачу пенсію за віком відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" від 09.07.2003 року №1058-IV з 18.11.2021 року.
Згідно із розрахунком призначення пенсії від 13.01.2022 року страховий стаж позивача становить 32 роки 2 місяці 18 днів.
При поданні заяви про призначення пенсії позивач, зокрема, надала такі документи:
-довідку про зміну назви організації від 16.12.2021 року № 01-04/1410;
-документи про стаж від 16.12.2021 року № 01-34/1408; № 01-34/1409; від 13.07.1991 року № 138;
-трудову книжку НОМЕР_1 .
20.01.2022 року позивач подала до Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області заяву про перерахунок призначеної пенсії та додала до неї довідку від 19.01.2022 року № 1/27.
Обчислюючи страховий стаж для призначення пенсії, відповідач не врахував період роботи позивача з 01.05.1992 по 12.01.1999 в агрофірмі ім. Лесі Українки (СГК ім. Лесі Українки) згідно із трудовою книжкою НОМЕР_1 від 22.09.1979, оскільки запис про дату прийняття на роботу дописаний іншим чорнилом, що на думку пенсійного органу є порушенням пункту 2.4 Інструкції про порядок ведення трудових книжок на підприємствах, в установах і організаціях.
До розрахунку розміру страхового стажу відповідач не взяв до уваги архівну довідку від 16.12.2021 № 01-34/1408 про відпрацьовані людинодні та заробітну плату за період роботи з 1992 по 1998 роки в сільськогосподарському кооперативі ім. Лесі Українки с. Ганнопіль Славутського району, виданої Трудовим архівом Крупецької сільської ради Хмельницької області, оскільки в довідці зазначено ОСОБА_1 , тобто не вказано по-батькові особи та копію сторінки з книги обліку трудового стажу та заробітку колгоспників сільськогосподарського кооперативу ім. Лесі Українки с. Ганнопіль Славутського району, на підставі якої видано довідку від 16.12.2021 № 01-34/1408, де також зазначено ОСОБА_1 .
Крім того, при визначенні страхового стажу пенсійний орган не врахував довідку від 13.07.1991 року № 138, видану в/ч польова пошта НОМЕР_2 та від 19.01.2022 № 1/127, видану Шепетівським районним територіальним центром комплектування та соціальної підтримки Хмельницької області про проходження військової служби ОСОБА_2 , у в/ч польова пошта НОМЕР_3 в період з 19.09.1986 по 15.08.1991.
Пенсійний орган вважає, що відсутні підстави для врахування періоду проживання позивача з чоловіком військовослужбовцем в місцевостях, де не було можливості для працевлаштування, оскільки довідка, видана в/ч польова пошта НОМЕР_2 не містить підстави видачі, не відповідає вимогам додатку № 4 Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, а саме: не містить інформації про перетин позивачем державного кордону, а довідка, видана Шепетівським районним територіальним центром комплектування та соціальної підтримки взагалі не містить інформації щодо позивача.
До страхового стажу позивача зараховано період догляду за дитиною до 3-х річного віку з 02.11.1986 по 27.05.1987 та з 08.05.1993 по 07.05.1996, в зв`язку із чим відповідач вважає, що за дані періоди часу спір щодо страхового стажу відсутній.
Інших документів які б підтверджували необхідність включення до страхового стажу спірних періодів роботи, позивач до пенсійного органу не надала.
З метою правильного обчислення страхового стажу для призначення пенсії за віком позивачка звернулася до Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області, однак отримала відповідь, що до страхового стажу не враховано періоди роботи з 01.05.1992 по 12.01.1999 в агрофірмі ім. Лесі Українки (згодом СГК ім. Лесі Українки), оскільки в записах трудової книжки наказ про прийняття на роботу дописаний іншим чорнилом. Крім того, при визначенні страхового стажу пенсійний орган не врахував довідку від 13.07.1991 року № 138, видану в/ч польова пошта НОМЕР_2 та від 19.01.2022 № 1/127, видану Шепетівським районним територіальним центром комплектування та соціальної підтримки Хмельницької області про проходження військової служби ОСОБА_2 , у в/ч польова пошта НОМЕР_3 в період з 19.09.1986 по 15.08.1991.
Позивачка, вважаючи свої права порушеними, звернулась з позовом до суду.
Оцінюючи доводи апеляційної скарги відповідача, суд враховує наступне.
Відповідно до ч.1 ст. 46 Конституції України громадяни України мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у старості та інших випадках, передбачених законом.
Статтею 1 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" від 09.07.2003 №1058-IV (далі - Закон №1058-IV), встановлено, що пенсія - щомісячна пенсійна виплата в солідарній системі загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, яку отримує застрахована особа в разі досягнення нею передбаченого цим Законом пенсійного віку чи визнання її особою з інвалідністю, або отримують члени її сім`ї у випадках, визначених цим Законом.
Страховий стаж - період (строк), протягом якого особа підлягала державному соціальному страхуванню, якою або за яку сплачувався збір на обов`язкове державне пенсійне страхування згідно із законодавством, що діяло раніше, та/або підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню згідно із цим Законом і за який сплачено страхові внески.
Згідно з ч.2 ст.24 Закону №1058-IV страховий стаж обчислюється територіальними органами Пенсійного фонду відповідно до вимог цього Закону за даними, що містяться в системі персоніфікованого обліку, а за періоди до впровадження системи персоніфікованого обліку - на підставі документів та в порядку, визначеному законодавством, що діяло до набрання чинності цим Законом.
Відповідно до ч.4 ст. 24 Закону №1058-IV періоди трудової діяльності та інші періоди, що враховувалися до стажу роботи для призначення пенсії до набрання чинності цим Законом, зараховуються до страхового стажу в порядку і на умовах, передбачених законодавством, що діяло раніше, крім випадків, передбачених цим Законом.
Частиною 1 статті 26 Закону №1058-IV встановлено, що особи мають право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 60 років та наявності страхового стажу з 1 січня 2020 року по 31 грудня 2020 року - не менше 27 років.
Закон України "Про пенсійне забезпечення" від 05.11.1991 №1788-XII (далі - Закон №1788-XII ) відповідно до Конституції України гарантує всім непрацездатним громадянам України право на матеріальне забезпечення за рахунок суспільних фондів споживання шляхом надання трудових і соціальних пенсій.
Статтею 2 Закону №1788-XII визначені види трудових пенсій: за віком; по інвалідності; в разі втрати годувальника; за вислугу років.
Згідно зі ст. 62 Закону №1788-XII основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України.
Відповідно до ст.48 Кодексу законів про працю України трудова книжка є основним документом про трудову діяльність працівника.
До трудової книжки заносяться відомості про роботу, заохочення та нагороди за успіхи в роботі на підприємстві, в установі, організації; відомості про стягнення до неї не заносяться.
Порядок підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній затверджено постановою Кабінету Міністрів України від 12.08.1993 № 637 (далі - Порядок №637).
Пунктом 1 Порядку №637 передбачено, що основним документом, що підтверджує стаж роботи є трудова книжка. За відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами.
За відсутності трудової книжки, а також у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні необхідні записи або містяться неправильні чи неточні записи про періоди роботи, для підтвердження трудового стажу приймаються дані, наявні в реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування, довідки, виписки із наказів, особові рахунки і відомості на видачу заробітної плати, посвідчення, характеристики, письмові трудові договори і угоди з відмітками про їх виконання та інші документи, які містять відомості про періоди роботи (п.3 Порядку №637).
Наказом Міністерства праці України, Міністерства юстиції України, Міністерства соціального захисту населення України за №58 від 29.07.1993 затверджено Інструкцію про порядок ведення трудових книжок працівників (далі - Інструкція).
Відповідно до пункту 1.1 розділу 1"Загальні положення" Інструкції трудова книжка є основним документом про трудову діяльність працівника. Трудові книжки ведуться на всіх працівників, які працюють на підприємстві, в установі, організації (далі - підприємство) усіх форм власності або у фізичної особи понад п`ять днів, у тому числі осіб, які є співвласниками (власниками) підприємств, селянських (фермерських) господарств, сезонних і тимчасових працівників, а також позаштатних працівників за умови, якщо вони підлягають державному соціальному страхуванню.
Отже, зміст наведених норм права свідчить, що основним документом, що підтверджує стаж роботи є трудова книжка.
Постановою Держкомтруда СРСР 20.06.1974 №162 затверджено Інструкцію про порядок ведення трудових книжок на підприємствах, установах та організаціях (далі Інструкція №162), яка діяла на момент виникнення спірних правовідносин.
Відповідно до абзацу 1 пункту 1.1 Інструкції №162 трудова книжка є основним документом про трудову діяльність робітників та службовців.
Згідно з абзацами 2, 3 пункту 2.2 Інструкції №162 заповнення трудової книжки вперше здійснюється адміністрацією підприємства у присутності робітника не пізніше тижневого строку з дня прийняття на роботу. До трудової книжки вносяться відомості про роботу: прийняття на роботу, переведення на іншу постійну роботу, звільнення.
Абзацом 1 пункту 2.10 Інструкції №162 встановлено, що відомості про працівника записуються на першій сторінці (титульному аркуші) трудової книжки. Прізвище, ім`я та по батькові (повністю, без скорочення або заміни імені та по батькові ініціалами) і дата народження вказуються на підставі паспорту або свідоцтва про народження.
Згідно з пунктом 2.11 Інструкції №162 першу сторінку (титульний аркуш) трудової книжки підписує особа, відповідальна за видачу трудових книжок, і після цього ставиться печатка підприємства (або печатка відділу кадрів), на якому вперше заповнювалася трудова книжка.
Відповідно до пункту 4.1 Інструкції №162 при звільненні робітника або службовця всі записи про роботу, що внесені в трудову книжку за час роботи на даному підприємстві, завіряються підписом керівника підприємства або спеціально уповноваженої ним особи та печаткою підприємства або печаткою відділу кадрів.
Аналогічні вимоги закріплені в Інструкції №58.
Зміст викладених норм свідчить про те, що законодавством чітко визначено порядок організації ведення, обліку, зберігання і видачу трудових книжок працівників, а також встановлено відповідальність за порушення такого порядку.
Всі записи, які мають відношення до трудової діяльності працівника та вносяться до трудової книжки, можуть бути внесені вичерпним колом осіб. Таким чином, позивач, як особа на яку не покладено обов`язку щодо організації ведення обліку, зберігання і видачу трудових книжок, не може нести відповідальність за неправильність, неточність або неповноту внесених до його трудової книжки відомостей, а тому, невідповідне заповнення трудової книжки не може бути підставою для прийняття органом Пенсійного фонду України рішення про відмову у призначенні пенсії та незарахування страхового стражу, результатом чого стало обмеження права належного соціального захисту громадянина.
Наведене узгоджується з позицією Верховного Суду, викладеній у постанові від 21.02.2018 у справі №687/975/17.
Суд враховує, що трудовим законодавством України не передбачено обов`язку працівника здійснювати контроль за веденням обліку та заповнення роботодавцем, іншими органами трудової книжки, а тому, працівник не може нести і негативних наслідків порушення порядку заповнення його трудової книжки.
Відповідачем не враховано, що не усі недоліки записів (заповнення) у трудовій книжці можуть бути підставою для неврахування відповідного стажу.
Аналогічна правова позиція викладена Верховним Судом в постанові від 24.05.2018 у справі №490/12392/16-а, в якій зазначено, що певні недоліки щодо заповнення трудової книжки не можуть бути підставою для неврахування відповідного періоду роботи для обрахунку стажу при призначенні пенсії.
Суд вважає, що право позивача на встановлені законом гарантії не може бути поставлене в залежність від якості виконання обов`язків працівником, відповідальним за порядок ведення трудової книжки. На особу не може перекладатись тягар доведення правдивості чи достовірності даних, що зазначені у його трудовій книжці.
З матеріалів справи встановлено, що належним чином засвідченою копією трудової книжки позивачки підтверджується, що позивач з 01.05.1992 року прийнята на роботу на посаду технолога м`ясопереробного підприємства в агрофірму ім. Лесі Українки, наказ № 1 від 31.01.1993 року, запис в графі 4 трудової книжки (номер та дата наказу про прийняття на роботу), здійснений іншим почерком та іншим чорнилом. В цілому запис завірений підписом посадової особи та печаткою підприємства;
-12.01.1999 року звільнена з роботи згідно поданої заяви за власним бажанням, наказ № 1 від 30.01.1999 року із спілки селян власників ім. Лесі Українки, (запис завірений печаткою підприємства).
Вказані записи виконано без виправлень, у чіткій послідовності та відповідності дати, які завірені печаткою роботодавця.
Як зазначалося вище та встановлено судом під час розгляду справи, відповідачем до трудового стажу не зараховано період роботи позивачки з 01.05.1992 року по 12.01.1999 року в агрофірмі ім. Лесі Українки згідно з трудовою книжкою НОМЕР_1 від 22.09.1979, оскільки запис про дату прийняття на роботу дописаний іншим чорнилом, що на думку пенсійного органу є порушенням пункту 2.4 Інструкції про порядок ведення трудових книжок на підприємствах, в установах і організаціях.
Не усі недоліки записів у трудовій книжці можуть бути підставою для неврахування відповідного стажу, оскільки визначальним є підтвердження факту зайнятості особи на відповідних роботах, а не правильність записів у трудовій книжці.
Зазначений висновок викладено в постанові Верховного суду від 06.03.2018 року по справі № 754/14898/15-а.
Період роботи позивача з 01.05.1992 року по 12.01.1999 року в агрофірмі ім. Лесі Українки чітко зазначено в трудовій книжці. 
Враховуючи вищезазначені положення законодавства, дослідивши матеріали справи, колегія суддів вважає, що висновок суду першої інстанції про задоволення позовних вимог ОСОБА_1 є обґрунтованим, а права позивачки підлягають захисту шляхом зобов`язання Головного управління Пенсійного фонду України у Хмельницькій області зарахувати до стажу роботи періоди з 01.05.1992 року по 12.01.1999 року на посаді технолога м`ясопереробного підприємства в агрофірмі імені Лесі Українки, що була 20.07.1997 року реформована в спілку селян власників імені Лесі Українки
Враховуючи зазначене, колегія суддів дійшла висновку, що доводи апеляційної скарги не ґрунтуються на вимогах законодавства та не спростовують висновків суду першої інстанції, оскільки суд правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з дотриманням норм матеріального та процесуального права, тому підстави для його скасування або зміни відсутні.
Відповідно до п.1 ч.1 ст.315,316 КАС Українисуд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.  
Керуючись ст.ст. 243, 250, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 329 КАС України, суд 
П О С Т А Н О В И В :
апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області залишити без задоволення, а рішення Хмельницького окружного адміністративного суду від 26 травня 2022 року - без змін.
           Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати прийняття відповідно до ч.1 ст.325 КАС України та може бути оскаржена в касаційному порядку виключно з підстав, передбачених ч.4 ст.328 КАС України.
Згідно з ч.1 ст. 329 КАС України касаційна скарга на судове рішення подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. У разі якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

          
Головуючий	 	 	Сапальова Т.В.	
 	 	 	 	
Судді	 	    	Капустинський М.М.    Ватаманюк Р.В.