П`ЯТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
————————————————————————
П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М  У К Р А Ї Н И

25 липня 2023 р.	м. Одеса	Справа № 420/21151/21	

 	Головуючий в 1 інстанції: Свида Л.І.                                 Дата і місце ухвалення: 25.05.2023р., м. Одеса                                                                                                                                   	
Колегія суддів П`ятого апеляційного адміністративного суду 
у складі:
головуючого  –   Ступакової І.Г.
суддів             –    Бітова А.І.
–          Лук`янчук О.В.

розглянувши в порядку письмового провадження в місті Одесі адміністративну справу за апеляційною скаргою Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області на ухвалу Одеського окружного адміністративного суду від 25 травня 2023 року за заявою ОСОБА_1 про зміну стягувача у виконавчому провадженні з примусового виконання рішення суду у справі за позовом ОСОБА_2 до Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії,-

В С Т А Н О В И Л А :

Рішенням Одеського окружного адміністративного суду від 17.01.2022р. по справі №420/21151/21 задоволено позов ОСОБА_2 до ГУ ПФУ в Одеській області про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії.
Визнано протиправними дії ГУ ПФУ в Одеській області щодо відмови у здійсненні перерахунку пенсії ОСОБА_2 з 01.12.2019р. на підставі довідки ДУ «Територіальне медичне об`єднання Міністерства внутрішніх справ України в Одеській області» від 26.08.2021р. №33/36-3436, з урахуванням розміру посадового окладу, окладу за військовим званням, відсоткової надбавки за вислугу років, щомісячних додаткових видів грошового забезпечення (надбавки, доплати, підвищення) та премії.
Зобов`язано ГУ ПФУ в Одеській області здійснити перерахунок та виплату пенсії ОСОБА_2 з 01.12.2019р. на підставі оновленої довідки ДУ «Територіальне медичне об`єднання Міністерства внутрішніх справ України по Одеській області» від 26.08.2021р. №33/36-3436 про розмір грошового забезпечення станом на листопад 2019 року, з урахуванням розміру посадового окладу, окладу за військовим званням, відсоткової надбавки за вислугу років, щомісячних додаткових видів грошового забезпечення (надбавки, доплати, підвищення) та премії з урахуванням виплачених за цей період сум пенсії.
Стягнуто з ГУ ПФУ в Одеській області за рахунок бюджетних асигнувань на користь ОСОБА_2 сплачений судовий збір у розмірі 908,00 грн.
11.05.2023р. ОСОБА_1 звернулася до суду із заявою про заміну стягувача у виконавчому провадженні з виконання судового рішення по справі №420/21151/21, а саме: ОСОБА_2 на його правонаступника ОСОБА_1 .
Вимоги поданої заяви обґрунтовувала тим, що вона являється дружиною ОСОБА_2 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 . Наразі рішення Одеського окружного адміністративного суду від 17.01.2022р. по справі №420/21151/21 не виконано у повному обсязі ГУ ПФУ в Одеській області, заборгованість по виплаті пенсії становить 181  734,67 грн. А відтак, на підставі ч.1 ст.61 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», ОСОБА_1 має право на одержання перерахованих сум пенсії, не отриманих її чоловіком на день смерті. 
Ухвалою Одеського окружного адміністративного суду від 25.05.2023р. заяву ОСОБА_1 задоволено.
Замінено сторону у виконавчому провадженні по справі №420/21151/21 - стягувача ОСОБА_2 на його правонаступника ОСОБА_1 .
Не погоджуючись з вказаною ухвалою, Головне управління ПФУ в Одеській області подало апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на не правильне застосування судом норм матеріального права, просить скасувати ухвалу від 25.05.2023р. з ухваленням нового судового рішення – про  відмову в задоволенні заяви ОСОБА_1 про заміну стягувача у виконавчому провадженні.
В своїй скарзі апелянт зазначає, що належним доказом правонаступництва заявника та підставою для заміни сторони правонаступником, є наявність документів, визначених законом, про те, що права та обов`язки померлого ОСОБА_2 перейшли до ОСОБА_1 , а саме: виданого на її ім`я свідоцтва про право на спадщину. При цьому, ОСОБА_1 не надано суду відповідних доказів, з яких би вбачалося, що вона набула право на все майно або відповідну частину майна ОСОБА_2 . А відтак, спірні правовідносини не допускають правонаступництва. 
Справу розглянуто судом апеляційної інстанції в порядку письмового провадження на підставі п.1 ч.1 ст.311 КАС України.
Розглянувши матеріали справи, заслухавши суддю-доповідача, перевіривши законність і обґрунтованість судового рішення в межах позовних вимог і доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.
З матеріалів справи вбачається, що предметом спору у цій справі була протиправність відмови територіального органу          Пенсійного фонду у проведенні ОСОБА_2 перерахунку пенсії з 01.12.2019р. на підставі довідки ДУ «Територіальне медичне об`єднання Міністерства внутрішніх справ України в Одеській області» від 26.08.2021р. №33/36-3436.
Одеським окружним адміністративним судом 17.01.2022р. прийнято рішення у справі №420/21151/21, яким позов ОСОБА_2 задоволено. Рішення суду у вказаній справі набрало законної сили 17.02.2022р.
15.03.2023р. Одеським окружним адміністративним судом видано виконавчі листи по справі №420/21151/21.
На виконання судового рішення 18.05.2022р. ГУ ПФУ в Одеській області провело перерахунок пенсії ОСОБА_2 з 01.12.2019р. Доплата за період з 01.12.2019р. по 31.05.2022р. з урахуванням фактично виплачених сум склала 181  734,67 грн. та обліковується в автоматизованих базах даних обробки пенсійної документації. 
ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_2 помер, що підтверджується свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_1 від 15.02.2023р. 
ОСОБА_1 є дружиною ОСОБА_2 , що підтверджується свідоцтвом про шлюб та учасниками справи не заперечується. 
Задовольняючи заяву ОСОБА_1 про заміну стягувача у виконавчому провадженні з примусового виконання рішення Одеського окружного адміністративного суду в адміністративній справі №420/21151/21, суд першої інстанції визнав обґрунтованими доводи заявника, що вона є правонаступником ОСОБА_2 у отриманні невиплаченої йому пенсії у зв`язку із смертю на підставі ст.61 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб».
Надаючи правову оцінку таким висновкам суду першої інстанції колегія суддів виходить з наступного.
Відповідно до ст.52 КАС України  у разі вибуття або заміни сторони чи третьої особи у відносинах, щодо яких виник спір, суд допускає на будь-якій стадії судового процесу заміну відповідної сторони чи третьої особи її правонаступником. Усі дії, вчинені в адміністративному процесі до вступу правонаступника, обов`язкові для нього в такій самій мірі, у якій вони були б обов`язкові для особи, яку він замінив.
Згідно ч.1 ст.379 КАС України у разі вибуття однієї із сторін виконавчого провадження за поданням державного виконавця або за заявою заінтересованої особи суд, який розглядав справу як суд першої інстанції, замінює сторону виконавчого провадження її правонаступником. 
Положення цієї статті застосовуються також у випадку необхідності заміни боржника або стягувача у виконавчому листі до відкриття виконавчого провадження (ч.4 ст.379 КАС України).
Відтак, процесуальним правонаступництвом є заміна сторони або третьої особи іншою особою (правонаступником) у зв`язку з вибуттям із процесу суб`єкта спірних правовідносин, за якої до правонаступника переходять усі процесуальні права та обов`язки сторони або третьої особи.
Спеціальним законом, який визначає умови, норми і порядок пенсійного забезпечення громадян України із числа осіб, які перебували, зокрема на військовій службі, є Закон України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб».
Відповідно до частини першої статті 61 означеного Закону, яка врегульовує питання виплати пенсії та допомоги в разі смерті пенсіонера, суми пенсії, що підлягали виплаті пенсіонерові з числа військовослужбовців, осіб, які мають право на пенсію за цим Законом та членів їх сімей і залишилися недоодержаними у зв`язку з його смертю, не включаються до складу спадщини і виплачуються тим членам його сім`ї, які належать до осіб, що забезпечуються пенсією у разі втрати годувальника. Проте батьки і дружина (чоловік), а також члени сім`ї, які проживали разом із пенсіонером на день його смерті, мають право на одержання цих сум і в тому разі, якщо вони не належать до осіб, які забезпечуються пенсією у разі втрати годувальника.
Зміст статті 61 Закону №2262-ХІІ узгоджується з положеннями Цивільного кодексу України.
Так, згідно зі статтями 1218, 1219 Цивільного кодексу України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Не входять до складу спадщини права та обов`язки, що нерозривно пов`язані з особою спадкодавця, зокрема, права на аліменти, пенсію, допомогу або інші виплати, встановлені законом.
Статтею 1227 Цивільного кодексу України, в свою чергу, визначено, що суми заробітної плати, пенсії, стипендії, аліментів, допомог у зв`язку з тимчасовою непрацездатністю, відшкодувань у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я, інших соціальних виплат, які належали спадкодавцеві, але не були ним одержані за життя, передаються членам його сім`ї.
З аналізу наведених норм слідує, що суми пенсії, що підлягали виплаті пенсіонерові з числа військовослужбовців, осіб, які мають право на пенсію за Законом №2262-ХІІ, і залишилися недоодержаними у зв`язку з його смертю, до складу спадщини не включаються.
Разом з цим, ч.1 ст.61 Закону №2262-ХІІ містить перелік осіб, які можуть претендувати на отримання нарахованої, проте не отриманої за життя пенсії (доплати до пенсії) пенсіонером з числа військовослужбовців, а також умови, за яких такі особи можуть отримати право на виплату цих коштів.
Так, вищевказаними положеннями Закону №2262-ХІІ запроваджено спеціальне правило, в силу якого недоодержані за життя суми пенсії пенсіонера з числа військовослужбовців не включається до складу спадщини і виплачуються: 1) членам сім`ї померлого пенсіонера, які належать до осіб, що забезпечуються пенсією у разі втрати годувальника; 2) батькам померлого пенсіонера, дружині (чоловіку) померлого пенсіонера та членам сім`ї, які проживали разом із пенсіонером на день його смерті, навіть якщо вони не належать до осіб, які забезпечуються пенсією у разі втрати годувальника.
При цьому, однією з умов виплати пенсії вказаним вище особам, що не включається до складу спадщини, є те, що пенсія (доплата до пенсії) повинна бути недоодержана за життя померлого пенсіонера.
Отже, Закон №2262-ХІІ визначає спеціальний правовий режим грошових коштів у вигляді пенсії, що підлягали виплаті пенсіонерові з числа військовослужбовців, і залишилися недоодержаними у зв`язку з його смертю. Такий підхід до врегулювання цих правовідносин має соціальне спрямування через закріплення спеціального порядку переходу права на отримання зазначених сум до певного кола осіб, що забезпечуються пенсією у разі втрати годувальника або є членами сім`ї, які проживали разом із пенсіонером на день його смерті.
Тобто, у разі переходу до вказаних осіб належних спадкодавцеві соціальних виплат, відповідні відносини не є спадковими, у зв`язку з чим не застосовуються норми спадкового права. У цьому випадку право вимоги у зазначених осіб виникає не внаслідок спадкового правонаступництва, а через інший юридичний склад та у спеціально визначений законом порядок. 
Зокрема, відповідно до частини третьої статті 61 Закону №2262-ХІІ зазначені суми виплачуються, якщо звернення за ними надійшло не пізніше 6 місяців після смерті пенсіонера.
Відмова пенсійного органу у виплаті ОСОБА_1 таких сум є підставою для звернення останньої до суду із позовом за захистом своїх прав.
Враховуючи вищевикладене, колегія суддів приходить до висновку, що спірні правовідносини не допускають правонаступництва, у зв`язку з чим суд першої інстанції дійшов помилкового висновку про наявність підстав для заміни сторони/стягувача у виконавчому провадженні.
Висновки колегії суддів у даній справі узгоджуються з правовою позицією Верховного Суду, викладеною у постанові від 16 травня 2023 року по справі №420/288/21.
Відповідно до п.2 ч.1 ст.315 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити нове судове рішення у відповідній частині або змінити судове рішення.
Згідно п.4 ч.1 ст.317 КАС України підставами для скасування судового рішення суду першої інстанції повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.
Оскільки суд першої інстанції дійшов помилкового висновку про те, що спірні правовідносини допускають правонаступництво, оскаржувана ухвала від 25.05.2023р. підлягає скасуванню з ухваленням у справі нового судового рішення – про відмову в задоволенні заяви ОСОБА_1 про заміну стягувача у виконавчому провадженні з виконання судового рішення по справі №420/21151/21.
Керуючись ст.ст. 311, п.2 ч.1 ст.315, ст.ст. 317, 321, 322, 325, 328, 329, 379 КАС України, колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А :

Апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області задовольнити.
Ухвалу Одеського окружного адміністративного суду від 25 травня 2023 року скасувати.
Ухвалити по справі нове судове рішення, яким відмовити в задоволенні заяви ОСОБА_1 про заміну сторони у виконавчому провадженні з виконання судового рішення по справі №420/21151/21.
Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом 30 днів з дня складання повного тексту судового рішення.
Повний текст судового рішення виготовлений 25 липня 2023 року.                                                                      

Головуючий:                                                                                                                     І.Г. Ступакова

Судді:                                                                                                                                А.І. Бітов

                                                                                                                                        О.В. Лук`янчук