КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД

 

Справа № 545/2069/22                                                              Головуючий у І інстанції Романишена І.П.
Провадження №22-ц/824/10232/2023                                        Головуючий у 2 інстанції Таргоній Д.О.
 
ПОСТАНОВА
Іменем України
 
13 вересня 2023 року Київський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ: 
 
судді-доповідача Таргоній Д.О.,
суддів: Голуб С.А., Писаної Т.А.,
за участі секретаря Спис Ю.В.,
 
розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Києві цивільну справу за апеляційною скаргою представника ОСОБА_1 - адвоката Даценко Юлії Іванівнина рішення Шевченківського районного суду м. Києва від 04 квітня 2023 року у справі за позовом  ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Довіра та гарантія», третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору - Державне підприємство «Національні інформаційні системи» про усунення перешкод в користуванні власністю шляхом припинення обтяження, -
ВСТАНОВИВ:
 
У червні 2022 року  ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Довіра та гарантія», третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору - Державне підприємство «Національні інформаційні системи», в якому позивач просив:
- усунути перешкоди в користуванні рухомим майном - транспортним засобом - DAEWOO MATIZ, 2012 року випуску, колір червоний, тип - загальний легковий хетчбек, реєстраційний номер  НОМЕР_1 , що належить на праві власності  ОСОБА_1 , шляхом припинення приватного обтяження рухомого майна - застави рухомого майна від 19 червня 2018 року за №16942736 філією міста Києва та Київської області державного підприємства «Національні інформаційні системи» в частині об`єкта обтяження - автомобіля легкового, DAEWOOMATIZ, 2012 року випуску, колір червоний, тип - загальний легковий хетчбек, реєстраційний номер НОМЕР_1 , номер об`єкта: НОМЕР_2, згідно договору застави транспортного засобу від 24 квітня 2013 року.
В обґрунтування позовних вимог позивач послався на те, що він є власником автомобіля DAEWOO MATIZ, 2012 року випуску, колір червоний, тип - загальний легковий хетчбек, реєстраційний номер НОМЕР_1 , номер об`єкта: НОМЕР_4.
19 червня 2018 року реєстратором філії міста Києва та Київської області державного підприємства «Національні інформаційні системи» на вказаний транспортний засіб зареєстровано обтяження за №16942736, а саме: заставу рухомого майна на підставі договору застави транспортного засобу від 24 квітня 2013 року, обтяжувачем зазначено Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Довіра та гарантія», боржником ОСОБА_2 .
Однак, як зазначав позивач, на час придбання ним цього автомобіля (16 березня 2016 року) у Державному реєстрі обтяжень рухомого майна були відсутні відомості про обтяження цього майна. 
Тобто, на переконання позивача, станом на 19 червня 2018 року були відсутні підстави для реєстрації обтяження рухомого майна, оскільки власником автомобіля був позивач, який є добросовісним набувачем рухомого майна, а тому має право на усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження цим рухомим майном шляхом припинення обтяження на нього.
Рішенням Шевченківського районного суду м. Києва від 04 квітня 2023 року у задоволенні позову відмовлено.
Не погодившись з рішенням суду першої інстанції з апеляційною скаргою в інтересах позивача ОСОБА_1 звернулась його представник - адвокат Даценко Ю.І., яка, посилаючись на неповноту з`ясування обставин, що мають значення по справі, неправильне застосування норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просить рішення скасувати та ухвалити нове судове рішення про задоволення позову.
Так, в доводах апеляційної скарги представник позивача зазначає про необґрунтованість висновків суду першої інстанції щодо не доведення позивачем обставин добросовісності набуття ним права власності на автомобіль та відсутності обтяження рухомого майна станом на день укладення договору купівлі-продажу.
Вважає, що відмовляючи у задоволенні позову, суд першої інстанції неправильно застосував положення статей 10, 12 Закону України «Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень» та не дав належної оцінки тій обставині, що автомобіль ОСОБА_1 було придбано у законний спосіб, належним чином оформлено правовстановлюючі документи, а факт здійснення реєстрації за ним права власності на рухоме майно доводить відсутність обтяжень на день укладення договору купівлі-продажу.
Зазначив, що вирішуючи спір, суд першої інстанції безпідставно взяв до уваги неналежний доказ - витяг про реєстрацію обтяження від 24 квітня 2013 року №40529589, в якому обтяжувачем виступає не ТОВ «ФК «Довіра та гарантія», а ПАТ «Український бізнес банк».
Крім того, звертає увагу апеляційного суду на ту обставину, що кредит по кредитному договору №КАВНКФ/1000111.2. ОСОБА_2 погашено у повному обсязі та на момент укладення договору купівлі-продажу автомобіля (16.03.2016 року) обтяження на автомобіль було припинено.
У відзиві на апеляційну скаргу ТОВ «Фінансова компанія «Довіра та гарантія» заперечує проти доводів скарги, посилаючись на їх безпідставність, просить залишити скаргу без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін, як законне та обґрунтоване.
Зазначає, що ОСОБА_1 не є добросовісним набувачем транспортного засобу - автомобіля DAEWOO MATIZ, 2012 року випуску, реєстраційний номер НОМЕР_1 , оскільки на вказаний заставний автомобіль 24 квітня 2018 року було накладено обтяження, строк дії обтяження - 5 років, тобто до 24.04.2018 року. Тобто вказаний транспортний засіб було придбано ОСОБА_1 в період дії приватного обтяження. Зазначені обставини були доведені належними доказами та не спростовані позивачем.
У судове засідання по розгляду апеляційної скарги сторони не з`явились, про дату, час та місце розгляду справи були повідомлені належним чином, про причини неявки суд не повідомляли.
Керуючись положеннями частини 2 статті 372 ЦПК України, апеляційний суд вважав за можливе розглядати справу у відсутність учасників справи, які належним чином повідомлені.
Заслухавши доповідь судді, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів доходить висновку про залишення апеляційної скарги без задоволення з огляду на наступне.
Судом першої інстанції встановлено, що 24 квітня 2013 року між Публічним акціонерним товариством «Український Бізнес Банк» та  ОСОБА_2 було укладено кредитні договори №КАСТФ/1000111.4 та №КАВНКФ/1000111.2, відповідно до умов яких Банк надав позичальнику в тимчасове довгострокове користування кредитні кошти.
Пунктом 3.1. вказаних договорів передбачено, що кредити, надані за ними, забезпечується заставою, порукою ОСОБА_1 .
Крім того, з матеріалів справи вбачається, що 24 квітня 2013 року між Публічним акціонерним товариством «Український Бізнес Банк» (Заставодержатель) та ОСОБА_2 (Заставодавець) укладено договір застави транспортного засобу, посвідчений приватним нотаріусом Полтавського міського нотаріального округу Медвєдєвою В.І. та зареєстрований в реєстрі за №409, відповідно до умов якого з метою забезпечення своєчасного та повного виконання зобов`язань за Кредитним договором Заставодавець передає, а Заставодержатель приймає в заставу належний йому на праві власності транспортний засіб: автомобіль, легковий комбі - В марки, моделі DAEWOO MATIZ, випуску 2012 року, (кузов, рама) № НОМЕР_2 , державний номерний знак НОМЕР_1 .
Відповідно до Витягу з Державного реєстру обтяжень рухомого майна №40520589 від 24 квітня 2013 року, Приватним нотаріусом Медвєдєвою В.І. 24 квітня 2013 року о 12:35:15 на підставі договору застави транспортного засобу реєстр №409, 24.04.2013 зареєстровано приватне обтяження - застава рухомого майна, об`єкт обтяження: автомобіль легковий, номер об`єкта НОМЕР_5, номер державної реєстрації: НОМЕР_1 , марка, модель DAEWOO MATIZ, випуску 2012 року, терміном дії приватного обтяження - до 24 квітня 2018 року.
Також, відповідно до наявної в матеріалах справи копії договору поруки від 24 квітня 2013 року, укладеного між Публічним акціонерним товариством «Український Бізнес Банк» та ОСОБА_1 , останній зобов`язався нести солідарну відповідальність перед Банком за виконання зобов`язань за кредитним договором №КАВНКФ/1000111.2 від 24 квітня 2013 року та за кредитним договором №КАСТФ/1000111ю4 від 24 квітня 2013 року (пункт 1.1. договору поруки).
Згідно пункту 2.2. договору поруки поручитель зобов`язався відповідати усім своїм майном при недостатності грошових коштів в обсязі вимог Банку.
Також, як вбачається з наданої суду копії свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_3 , 16 березня 2016 року ТСЦ МВС №5341 проведено реєстрацію транспортного засобу автомобіля, легкового комбі - В марки, моделі DAEWOO MATIZ, випуску 2012 року, (кузов, рама) № НОМЕР_2 за ОСОБА_1 .
Згідно копії Витягу про реєстрацію в Державному реєстрі обтяжень рухомого майна №56068511 від 19 червня 2018 року, Філією міста Києва та Київської області державного підприємства «Національні інформаційні системи» 19 червня 2018 року 12:45:51 зареєстровано приватне обтяження - застава рухомого майна, на підставі договору застави транспортного засобу б/н, 24.04.2013, ПН Полтавського МНО Медвєдєва В.І., об`єкт обтяження: автомобіль легковий, DAEWOO MATIZ, 2012 року випуску, номер об`єкта: № НОМЕР_2 , номер державної реєстрації: НОМЕР_1 , терміном дії приватного обтяження до 19 червня 2023 року, обтяжувачем зазначено Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Довіра та гарантія», боржником - ОСОБА_2 .
Аналогічні відомості містяться й у Витязі з Державного реєстру обтяжень рухомого майна №Р80761 від 12 січня 2021 року.
Звертаючись до суду з даним позовом, ОСОБА_1 посилався на те, що приватне обтяження - застава вказаного вище автомобіля у червні 2018 року зареєстровано протиправно, на час придбання ним цього транспортного засобу у Державному реєстрі обтяжень рухомого майна були відсутні відомості про обтяження цього майна.
Відмовляючи у задоволенні позову, суд першої інстанції виходив з того, що позивачем не доведено, а судом не встановлено, що станом на 16 березня 2016 року в Державному реєстрі обтяжень рухомого майна були відсутні відомості щодо наявності приватного обтяження - застави рухомого майна - автомобіль легковий, DAEWOO MATIZ, 2012 року випуску, номер об`єкта: №   НОМЕР_2 , номер державної реєстрації: НОМЕР_1 , а сам факт того, що ТСЦ МВС 5341 було здійснено реєстрацію права власності ОСОБА_1 за вказаним автомобілем та видано відповідне свідоцтво, на переконання суду, не є беззаперечним доказом відсутності відомостей щодо обтяження рухомого майна в реєстрі.
Колегія суддів апеляційного суду з такими висновками погоджується, оскільки вони відповідають встановленим по справі обставинам та ґрунтуються на вимогах чинного законодавства.
Відповідно до частини другої статті 586 ЦК України заставодавець має право відчужувати предмет застави, передавати його в користування іншій особі або іншим чином розпоряджатися ним лише за згодою заставодержателя, якщо інше не встановлено договором.
Згідно зі статтею 27 Закону України "Про заставу" застава зберігає силу, якщо за однією з підстав, зазначених в законі, майно або майнові права, що складають предмет застави, переходять у власність іншої особи; застава зберігає силу і у випадках, коли у встановленому законом порядку відбувається уступка заставодержателем забезпеченої заставою вимоги іншій особі або переведення боржником боргу, який виник із забезпеченої заставою вимоги, на іншу особу.
Зазначені норми застосовуються з урахуванням положень Закону України «Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень», який визначає правовий режим регулювання обтяжень рухомого майна, встановлених з метою забезпечення виконання зобов`язань, а також правовий режим виникнення, оприлюднення та реалізації інших прав юридичних і фізичних осіб стосовно рухомого майна.
Відповідно до частини третьої статті 9 Закону України "Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень", якщо інше не встановлено законом, зареєстроване обтяження зберігає силу для нового власника (покупця) рухомого майна, що є предметом обтяження, за винятком таких випадків: 1) обтяжувач надав згоду на відчуження рухомого майна боржником без збереження обтяження; 2) відчуження належного боржнику на праві власності рухомого майна здійснюється в ході проведення господарської діяльності, предметом якої є систематичні операції з купівлі-продажу або інші способи відчуження цього виду рухомого майна.
Статтею 10 Закону України «Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень» визначено, що у разі відчуження рухомого майна боржником, який не мав права його відчужувати особа, що придбала це майно за відплатним договором, вважається його добросовісним набувачем згідно зі статтею 388 ЦК України за умови відсутності в Державному реєстрі обтяжень рухомого майна відомостей про обтяження цього рухомого майна. Добросовісний набувач набуває право власності на таке рухоме майно без обтяжень.
Згідно зі статтею 12 Закону України «Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень» взаємні права та обов`язки за правочином, на підставі якого виникло обтяження, виникають у відносинах між обтяжувачем і боржником з моменту набрання чинності цим правочином, якщо інше не встановлено законом. Реєстрація обтяження надає відповідному обтяженню чинності у відносинах з третіми особами, якщо інше не встановлено цим Законом. У разі відсутності реєстрації обтяження таке обтяження зберігає чинність у відносинах між боржником і обтяжувачем, проте воно є не чинним у відносинах з третіми особами, якщо інше не встановлено цим Законом. На підставі реєстрації встановлюється пріоритет обтяження, якщо інші підстави для виникнення пріоритету не визначені цим Законом.
За таких обставин реалізація майна, що є предметом застави, без припинення обтяжень, не припиняє заставу, тому застава зберігає чинність при переході права власності на предмет застави до іншої особи.
Викладене узгоджується з правовими висновками Верховного Суду України наведеними у постановах від 03 квітня 2013 року в справі № 6-7цс13, від 19 листопада 2014 року в справі № 6-168цс14 та Верховного Суду - від 10 жовтня 2019 року в справі № 463/3582/17 (провадження № 61-13383св19).
Водночас, статтею 41 Конституції України та статтею 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, до якої України приєдналась 17.07.1997 року відповідно до Закону України «Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів № 2, 4, 7 та 11 до Конвенції», закріплено принцип непорушності права приватної власності, який означає право особи на безперешкодне користування своїм майном та закріплює право власника володіти, користуватися і розпоряджатися належним йому майном, на власний розсуд учиняти щодо свого будь-які угоди, відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб.
Згідно ст. 317 ЦК України, власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном.
Як передбачено ст. 391 ЦК України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном.
В той же час, відповідно до вимог ст. 12, 81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.
Судом першої інстанції обґрунтовано критично оцінені посилання позивача щодо відсутності зареєстрованих обтяжень рухомого майна станом на дату придбання ним транспортного засобу.
Так, згідно витягу про реєстрацію в Державному реєстрі обтяжень рухомого майна від 24 квітня 2013 року № 40529589 на транспортний засіб автомобіль легковий, DAEWOO MATIZ, 2012 року випуску, номер об`єкта: №   НОМЕР_2 , номер державної реєстрації: НОМЕР_1 зареєстровано приватне обтяження, а саме заставу рухомого майна, на підставі договору застави від 23 квітня 2013 року, термін дії такого обтяження - 24 квітня 2018 року.
Тобто, на момент придбання спірного автомобіля позивачем (16 березня 2016 року) у Державному реєстрі обтяжень рухомого майна були наявні відомості про його обтяження, оскільки термін дії обтяження від 24 квітня 2013 року не сплинув, наступне обтяження було зареєстровано 19 червня 2018 року.
Факт реєстрації права власності ОСОБА_1 на вказаний автомобіль та видача відповідного свідоцтва, як правильно зазначив суд першої інстанції, не є беззаперечним доказом відсутності відомостей щодо обтяження рухомого майна в реєстрі.
Місцевий суд також обґрунтовано зауважив, що правова оцінка правомірності або протиправності реєстрації ТСЦ МВС 5341 права власності на транспортний засіб за позивачем виходить за межі предмету розгляду даної справи.
Крім того, суд першої інстанції взяв до уваги те, що позивач у даній цивільній справі є поручителем ОСОБА_2 за її кредитними зобов`язаннями та в силу пункту 2.2. договору поруки від 24 квітня 2013 року зобов`язався відповідати усім своїм майном при недостатності грошових коштів в обсязі вимог Банку. 
Аналізуючи вищевикладене та надані докази у їх сукупності, місцевий суд дійшов правильного висновку про відсутність підстав для задоволення позовних вимог в повному обсязі.
Таким чином, доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують.
Відповідно до ст. 374 ЦПК України, суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення.
Згідно зі ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Враховуючи викладені норми права та доводи апеляційної скарги, колегія суддів доходить висновку, що рішеннясуду першої інстанції про ухвалене з дотриманням норм процесуального та матеріального права, а тому не підлягає скасуванню судом апеляційної інстанції з підстав, що зазначені в апеляційній скарзі.
Керуючись ст. ст. 367, 374, 375, 381-384ЦПК України, апеляційний суд,
 
ПОСТАНОВИВ:
 
Апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 - адвоката Даценко Юлії Іванівни - залишити без задоволення.
Рішення Шевченківського районного суду м. Києва від 04 квітня 2023 року - залишити без змін.
Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів.
Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.
Повний текст постанови суду складений 18.09.2023 року.

 
 
Суддя-доповідач                                                                 Таргоній Д.О.
  
  Судді:                                                                        Голуб С.А.
 
                                                                                     Писана Т.А.