ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД	
Справа № 620/881/23                                                                   Суддя (судді) першої інстанції: Виноградова Д.О.

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

  05 липня 2023 року                                                                                            м. Київ
Колегія суддів Шостого апеляційного адміністративного суду у складі:
судді-доповідача          - Єгорової Н.М.,
суддів                              - Федотова І.В., Чаку Є.В.,
при секретарі                    - Олешко М.Ю.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Борзнянського районного дочірнього агролісогосподарського спеціалізованого підприємства "Борзнарайагролісгосп" на ухвалу Чернігівського окружного адміністративного суду від 30 березня 2023 року у справі за адміністративним позовом Борзнянського районного дочірнього агролісогосподарського спеціалізованого підприємства "Борзнарайагролісгосп" до Державної екологічної інспекції у Чернігівській області про визнання протиправними дій, - 
ВСТАНОВИЛА:
У січні 2023 року позивач - Борзнянське районне дочірнє агролісогосподарське спеціалізоване підприємство "Борзнарайагролісгосп" звернувся до Державної екологічної інспекції у Чернігівській області з, яким з просив визнати протиправними дії Державної екологічної інспекції у Чернігівській області щодо проведення перевірки Борзнянського районного дочірнього агролісогосподарського спеціалізованого підприємства "Борзнарайагролісгосп" і складання акту про результати заходів державного нагляду (контролю) за дотриманням вимог природоохоронного законодавства від 14 червня 2021 року №42/06.
Ухвалою Чернігівського окружного адміністративного суду від 30 березня 2023 року адміністративний позов Борзнянського районного дочірнього агролісогосподарського спеціалізованого підприємства "Борзнарайагролісгосп" до Державної екологічної інспекції у Чернігівській області про визнання протиправними дій залишено без розгляду.
Не погоджуючись із прийнятим судовим рішенням, позивач подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати оскаржувану ухвалу та направити справу до суду першої інстанції для продовження розгляду. 
В обґрунтування апеляційної скарги позивач зазначив, що судом першої інстанції порушено норми процесуального права, неповно з`ясовано обставини справи, не доведено обставини, що мають значення для справи, які суд визнав встановленими, висновки суду не відповідають обставинам справи.
Додатково зазначив, що судом першої інстанції не надано позивачеві можливості скористатися правом на подання заяви про поновлення пропущеного строку із зазначенням інших поважних причин, ніж ті що були зазначені при поданні позовної заяви.
Звернув увагу на те, що судом порушено вимоги ст. 123 КАС України, оскільки суд зобов`язаний був залишити позовну заяву без руху та надати позивачу строк для подання заяви про поновлення строку звернення до суду.
У межах встановленого судом строку відзиву на апеляційну скаргу не надійшло.
Відповідно до ч. 1 ст. 308 КАС України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу необхідно залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції - без змін, виходячи з наступного.
Як вбачається з матеріалів справи у січні 2023 року Борзнянське районне дочірнє агролісогосподарське спеціалізоване підприємство "Борзнарайагролісгосп" звернулось до Чернігівського окружного адміністративного суду з позовом до Державної екологічної інспекції у Чернігівській області, яким з просив визнати протиправними дії Державної екологічної інспекції у Чернігівській області щодо проведення перевірки Борзнянського районного дочірнього агролісогосподарського спеціалізованого підприємства "Борзнарайагролісгосп" і складання акту про результати заходів державного нагляду (контролю) за дотриманням вимог природоохоронного законодавства від 14 червня 2021 року №42/06.
В обґрунтування строків звернення до суду позивач зазначив, що про проведення перевірки, законність якої окаржується та за результатами якої складено акт від 14 червня 2021 року №42/06 йому стало відомо лише після отримання матеріалів позовної заяви подано до Господарського суду чернігівської області від 27 грудня 2022 року, а тому вважає, що строк позовної давності не пропущено. 
Ухвалою Чернігівського окружного адміністративного суду від 30 січня 2023 року прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження в адміністративній справі, ухвалено здійснювати розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін, встановлено строк для подання заяв по суті. Крім того зазначено ухвалою встановлено порядок вирішення питання поважності причин пропуску строку звернення до суду з позовом, а саме після закінчення строку на подання відзиву та витребувано докази на підтвердження повідомлення позивача про проведення перевірки та направлення акта від 14 червня 2021 року №42/06.
13 лютого 2023 року Державна екологічна інспекція у Чернігівській області направила засобами поштового зв`язку відзив на позовну заяву та заяву про застосування наслідків пропуску строку звернення до суду. 
Згідно з фіскальним чеком від 13 лютого 2023 року №ПН215600426655 копії зазначених доказів направлено позивачу.
Ухвалою Чернігівського окружного адміністративного суду від 30 березня 2023 року адміністративний позов Борзнянського районного дочірнього агролісогосподарського спеціалізованого підприємства "Борзнарайагролісгосп" до Державної екологічної інспекції у Чернігівській області про визнання протиправними дій залишено без розгляду на підставі п. 4 ст. 123 КАС України.
Залишаючи позов без розгляду суд першої інстанції дійшов висновку про те, що позивач був обізнаний про проведення перевірки 14 червня 2021 року та про наявність акту від 14 червня 2021 року №42/06 про результати заходів державного нагляду (контролю) за дотриманням вимог природоохоронного законодавства, водночас з позовною заявою до суду звернувся лише 25 січня 2023 року.
Надаючи правову оцінку обставинам справи та висновкам суду першої інстанції, колегія суддів виходить з наступного.
Відповідно ст. 123 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) якщо факт пропуску позивачем строку звернення до адміністративного суду буде виявлено судом після відкриття провадження в адміністративній справі і позивач не заявить про поновлення пропущеного строку звернення до адміністративного суду, або якщо підстави, вказані ним у заяві, будуть визнані судом неповажними, суд залишає позовну заяву без розгляду (ч. 3).
Якщо після відкриття провадження у справі суд дійде висновку, що викладений в ухвалі про відкриття провадження у справі висновок суду про визнання поважними причин пропуску строку звернення до адміністративного суду був передчасним, і суд не знайде інших підстав для визнання причин пропуску строку звернення до адміністративного суду поважними, суд залишає позовну заяву без розгляду (ч. 4).
Отже, підставою для залишення позовної заяви без розгляду відповідно до ч. 4 ст. 123 КАС України є передчасність висновку суду про визнання поважними причин пропуску строку звернення до суду та відсутність підстав для визнання причин пропуску строку звернення до адміністративного суду поважними.
Відповідно до ч. 1 ст. 122 КАС України позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами.
Згідно ч. 2 ст. 122 КАС України для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.
Отже, процесуальний закон встановлює загальний шестимісячний строк для звернення до суду з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод або інтересів.
При цьому колегія суддів вважає за необхідне наголосити, що день, коли особа дізналася про порушення свого права, - це встановлений доказами день, коли позивач дізнався про рішення, дію чи бездіяльність, внаслідок якої відбулося порушення їх прав, свобод чи інтересів.
Якщо цей день встановити точно неможливо, строк обчислюється з дня, коли особа повинна була дізнатися про порушення своїх прав (свобод чи інтересів). При цьому "повинна" слід тлумачити як неможливість незнання, припущення про високу вірогідність дізнатися, а не обов`язок особи дізнатися про порушення своїх прав. Зокрема, особа повинна була дізнатися про порушення своїх прав, якщо: особа знала про обставини прийняття рішення чи вчинення дій і не було перешкод для того, щоб дізнатися про те, яке рішення прийняте або які дії вчинені.
Аналогічна позиція викладена, зокрема, у постановах Верховного Суду від 27 червня 2018 року у справі №826/922/17 та від 06 березня 2019 року у справі №820/394/17.
Як було встановлено судом першої інстанції 14 червня 2021 року при проведенні замірів діаметрів пнів зрубаних дерев та складання польової перелікової відомості проводилось Інспекцією, в тому числі, за участі працівників Борзнянського районного дочірнього агролісогосподарського спеціалізованого підприємства "Борзнарайагролісгосп" - головного лісничого ДП "Борзнарайагролісгосп" ОСОБА_1 та майстра лісу діл. №3 ДП "Борзнарайагролісгосп" Блоха Р.В., про що свідчать їх підписи (а.с.66).
Вироком Борзнянського районного суду Чернігівської області від 22 лютого 2022 року по справі №730/920/21 у кримінальному провадженні №12021270300000508 по обвинуваченню ОСОБА_2 , який перебував на посаді лісника ДП "Борзнарайагролісгосп" з 21 листопада 2016 року по 20 липня 2021 року, зокрема, встановлено, що акт Держекоінспекції у Чернігівській області про результати заходів державного нагляду (контролю) за дотриманням вимог природоохоронного законодавства від 14 червня 2021 року, польові перелікові відомості пнів та розрахунок розміру шкоди, заподіяної лісу, дійсно встановлюють виявлені порушення вимог лісового законодавства щодо незаконної рубки дерев на території обходу №10, що мали місце у весняний період 2021 року та відображають визначений розмір матеріальної шкоди. 
Також, із вироку вбачається, що прокурором в інтересах держави в особі Комарівської сільської ради Ніжинського району Чернігівської області до обвинуваченого було заявлено цивільний позов про відшкодування шкоди в розмірі 1751138,41 грн, завданої лісу незаконною рубкою дерев. Третьою особою, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні позивача у вказаному цивільному позові було ДП "Борзнарайагролісгосп". Представник третьої особи був присутній у судовому засіданні, підтримав поданий прокурором цивільний позов та просив його задовольнити. 
Отже, як вірно зазначено судом першої інстанції, позивач був обізнаний про проведення перевірки 14 червня 2021 року та про наявність акту від 14 червня 2021 року №42/06 про результати заходів державного нагляду (контролю) за дотриманням вимог природоохоронного законодавства.
В обґрунтування апеляційної скарги позивач зазначив, що судом першої інстанції не надано йому можливості скористатися правом на подання заяви про поновлення пропущеного строку із зазначенням інших поважних причин.
Суд апеляційної інстанції звертає увагу, що Чернігівський окружний адміністративний суд відкриваючи провадження у справі, ухвалою від 30 січня 2023 року встановив порядок вирішення питання щодо поважності причин пропуску звернення до суду. Крім того судом встановлено строки для подання заяв по суті, зокрема відповіді на відзив.
Як зазначено вище, копію відзиву та заяви про застосування наслідків пропуску строку звернення до суду від 13 лютого 2023 року направлено позивачу та його представнику 13 лютого 2023 року, що підтверджується фіскальними чеками (а.с. 72). Водночас позивач не скористався правом на подання відповіді на відзив та заяви про поновлення строку звернення до суду.
Таким чином, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції надав належну оцінку зазначеним обставинам щодо поважності пропуску строку звернення до адміністративного суду та дійшов обґрунтованого висновку про відсутність підстав вважити їх такими, що свідчать про наявність об`єктивних, тобто таких, що не залежали від волі позивача, перешкод для реалізації права на звернення до суду в установлений процесуальним законом строк
Зазначений висновок узгоджується із правовими позиціями Верховного Суду, викладеними у постановах від 25 січня 2019 року у справі №826/8378/18, від 20 березня 2019 року у справі 826/10451/18, від 05 червня 2019 року у справі №826/17589/18.
У рішенні від 21 лютого 1975 року у справі "Голдер проти Великої Британії" Європейський суд з прав людини закріпив правило, що п. 1 ст. 6 Конвенції стосується невід`ємного права особи на доступ до суду. Прямим порушенням права на доступ до суду є необхідність отримання спеціальних дозволів на звернення до суду.
Таким чином, як зазначив Конституційний Суд України у рішенні від 13 грудня 2011 року №17-рп/2011 у практиці Європейського суду з прав людини право на звернення до суду також пов`язується лише з волевиявленням особи. За змістом частини п`ятої статті 6 КАС України особа може відмовитися від реалізації права на звернення до суду, однак не від самого права як такого.
Поряд з іншим, колегія суддів зауважує, що встановлення процесуальних строків законом передбачено з метою дисциплінування учасників адміністративного судочинства. Інститут строків в адміністративному процесі сприяє досягненню юридичної визначеності у публічно-правових відносинах, а також стимулює учасників адміністративного процесу добросовісно ставитися до виконання своїх обов`язків. Ці строки обмежують час, протягом якого такі правовідносини можуть вважатися спірними; після їх завершення, якщо ніхто не звернувся до суду за вирішенням спору, відносини стають стабільними.
Практика Європейського суду з прав людини також свідчить про те, що право на звернення до суду не є абсолютним і може бути обмеженим, в тому числі і встановленням строків на звернення до суду за захистом порушених прав (справа "Стаббігс на інші проти Великобританії", справа "Девеер проти Бельгії").
Крім того, Європейський суд з прав людини у своїх рішеннях наполягає на тому, що процесуальні строки (строки позовної давності) є обов`язковими для дотримання. Правила регулювання строків для подання скарги, безумовно, мають на меті забезпечення належного відправлення правосуддя і дотримання принципу юридичної визначеності. Зацікавлені особи повинні розраховувати на те, що ці правила будуть застосовані (рішення Європейського суду у справі "Перез де Рада Каванілес проти Іспанії" від 28 жовтня 1998 року, заява № 28090/95, пункт 45). Реалізуючи пункт 1 статті 6 Конвенції, кожна держава-учасниця цієї Конвенції вправі встановлювати правила судової процедури, в тому числі й процесуальні заборони і обмеження, зміст яких - не допустити судовий процес у безладний рух.
У рішенні "Міраґаль Есколано та інші проти Іспанії" Європейський суд встановив, що строки позовної давності, яких заявники мають дотримуватися при поданні скарг, спрямовані на те, щоб забезпечити належне здійснення правосуддя і дотримання принципів правової певності. Сторонам у провадженні слід очікувати, що ці норми будуть застосовними (рішення від 25 січня 2000 року, пункт 33).
Оскільки більше шести місяців позивачем не ставилося питання щодо правомірності дій відповідача щодо проведення перевірки та прийняття акта від 14 червня 2021 року №42/06, подання позовної заяви за відсутності належного обґрунтування причин такого тривалого зволікання із оскарженням дій та аката матиме наслідком порушення принципу правової визначеності, що є неприпустимим з огляду на принципову позицію Європейського Суду з прав людини у цьому питанні.
Поважними причинами визнаються лише такі обставини, які є об`єктивно непереборними, не залежать від волевиявлення особи, що звернулась з адміністративним позовом, пов`язані з дійсно істотними перешкодами чи труднощами для своєчасного вчинення процесуальних дій та підтверджені належними доказами.
Аналогічний висновок узгоджується з позицією Верховного Суду, викладеною у постанові від 28 листопада 2018 року року у справі № 826/9774/16.
Разом з тим, позивачем не надано належних та допустимих доказів, які б свідчили про існування об`єктивних та поважних причин, які зумовили несвоєчасне звернення до суду, що належним чином відображено в оскаржуваній ухвалі суду першої інстанції.
Посилання апелянта на те, що введення воєнного стану в Україні з огляду на рекомендації Ради Суддів України від 02 березня 2022 року є поважною причиною для поновлення процесуальних строків судом у розрізі спірних правовідносин оцінюється критично, оскільки воєнний стан в Україні запроваджено вже після спливу строку звернення до суду. Крім того, як вбачається з відкритих джерел м. Борзна, де розташоване підприємство, перебувало в окупації з 25 лютого 2022 року по 30 березня 2022 року, водночас в позовною заявою до суду першої інстанції позивач звернувся лише 25 січня 2023 року.
Судом апеляційної інстанції враховується, що згідно п. 41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення. Згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах. З тим, щоб дотриматися принципу справедливого суду, обґрунтування рішення повинно засвідчити, що суддя справді дослідив усі основні питання, винесені на його розгляд.
Таким чином, суд апеляційної інстанції приходить до висновку, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права, обґрунтовано зазначивши про наявність правових підстав для залишення позовної заяви без розгляду, а викладені в апеляційній скарзі доводи позицію суду першої інстанції не спростовують.
Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 315 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін.
Приписи ст. 316 КАС України визначають, що суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Керуючись ст. ст. 240, 242-244, 250, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325 КАС України, колегія суддів, - 
ПОСТАНОВИЛА:
Апеляційну скаргу Борзнянського районного дочірнього агролісогосподарського спеціалізованого підприємства "Борзнарайагролісгосп" залишити без задоволення, а ухвалу Чернігівського окружного адміністративного суду від 30 березня 2023 року - без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття.
Касаційна скарга на рішення суду апеляційної інстанції подається безпосередньо до Верховного Суду у порядку та строки, визначені ст.ст. 328-331 КАС України.

Головуючий суддя                                                                      Н.М. Єгорова 

Судді                                                                                          І.В. Федотов

                                                                                                    Є.В. Чаку

Повний текст постанови складено "05" липня 2023 року.