ПОЛТАВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 545/2040/22  Номер провадження 22-ц/814/3553/23	Головуючий у 1-й інстанції  Потетій А.Г.  Доповідач ап. інст. Дорош А. І.	

П О С Т А Н О В А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
05 липня 2023 року 	м. Полтава  	

Полтавський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:
Головуючого – судді - доповідача   Дорош А.І.
Суддів:   Лобова О.А., Триголова В.М.
при секретарі Коротун І.В. 

переглянув у відкритому судовому засіданні в м. Полтаві за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи у порядку письмового провадження цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 

на заочне рішення Полтавського районного суду Полтавської області від 05 жовтня 2022 року, ухвалене суддею Потетій А.Г., повний текст рішення складено – дата не вказана

у справі за позовом Моторного (транспортного) страхового бюро України до ОСОБА_1 про стягнення суми сплаченого майнового відшкодування, - 

В С Т А Н О В И В:

17 червня 2022 року Моторне (транспортне) страхове бюро України звернулося до суду з позовом до до ОСОБА_1 про стягнення суми сплаченого майнового відшкодування, в якому просило суд стягнути з ОСОБА_1 на свою користь суму сплаченого майнового відшкодування у розмірі 18 104,60 грн. та сплачений судовий збір у розмірі 2 481,00 грн.

Позовна заява мотивована тим, що 20.10.2020 року о 12 год. 30 хв. у м. Харкові по вул. Морозова 1а/2 сталася дорожньо-транспортна пригода за участю транспортних засобів:
автомобіля «Тоуоtа», номерний знак НОМЕР_1 , яким керував ОСОБА_1 , та автомобіля «Fiаt», номерний знак НОМЕР_2 , яким керував ОСОБА_2 , та який належить ОСОБА_3 (потерпілий). Постановою Комінтернівського районного суду м. Харкова від 09.03.2021 року у справі №641/8703/20 відповідача було визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124, 122-4 Кодексу України про адміністративні правопорушення. Провадження у справі закрито у зв`язку з закінченням строків накладення адміністративного стягнення до моменту розгляду справи. На момент настання ДТП цивільно-правова відповідальність відповідача не була застрахована за договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів. Цивільно-правова відповідальність потерпілого була застрахована за договорам обов`язковою страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів (поліс №194199661). ОСОБА_2 своєчасно звернувся до позивача із повідомленням про ДТП від 20.10.2020 року. Потерпілий також звернувся до позивача із заявою про виплату страхового відшкодування. Вартість відновлювального ремонту автомобіля потерпілого, пошкодженого внаслідок ДГП, склала 16 746,64 грн. Розрахунок та виплата відшкодування проводився на основі: 1) звіту №1023 по визначенню вартості відновлювального ремонту з урахуванням коефіцієнт) фізичного зносу складових частин від 01.12.2020 року; 2) наказу №3.1/1924 від 26.03.2021 року; 3) довідки №1 від 25.03.2021 року. Загальний розмір витрат МТСБУ з урахуванням витрат на збір документів, послуги аварійного комісара та визначення розміру шкоди складає 18 104,60 грн. Позивач відшкодував завдані відповідачем збитки внаслідок ДТП у розмірі 16 746,64 грн., що підтверджується платіжним дорученням №942755 від 29.03.2021 року, а також витрати на послуги аварійного комісара у розмірі 1357,96 грн., що підтверджується платіжним дорученням №888815 від 03.02.2021 року (рахунок №548 від 01.12.2020 року, акт виконаних робіт від 01.12.2020 року). 

Заочним рішенням Полтавського районного суду Полтавської області від 05 жовтня 2022 року позов Моторного (транспортного) страхового бюро України - задоволено.
Стягнуто ОСОБА_1 на користь МТСБУ суму сплаченого майнового відшкодування в порядку регресу у розмірі 16 746,64 грн.
Стягнуто з ОСОБА_1 на користь витрати на залучення експерта у розмірі 1357,96 грн. та сплачений при зверненні до суду судовий збір у розмірі 2 481,00 грн.

Рішення суду першої інстанції мотивоване тим, що оскільки цивільно-правова відповідальність відповідача не була застрахована, то відповідач, як особа, що винна у настанні дорожньо-транспортної пригоди, зобов`язаний відшкодувати в порядку регресу позивачу завдану шкоду. суд визнав позовні вимоги такими, що підлягають задоволенню в повному обсязі щодо загальної суми, яка підлягає стягненню у розмірі 18 104,60 грн. При цьому, підлягає розподілу відшкодування збитків та витрат, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню завдана шкода у порядку регресу в сумі 16 746,64 гривень. Відповідно до ст. 133 ЦПК України витрати на підготовку експертного висновку в сумі 1357,96 грн., понесених позивачем, підлягають віднесенню до витрат, пов`язаних з розглядом справи, а не до відшкодування завданих збитків.   

УхвалоюПолтавського районного суду Полтавської області від  11 квітня 2023 року заяву  ОСОБА_1  про перегляд заочного рішення Полтавського районного суду Полтавської області від 05 жовтня 2022 року - залишено без задоволення.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить рішення суду першої інстанції скасувати з підстав порушення судом норм процесуального права та неправильного застосування норм матеріального права, недоведеністю обставини, що мають значення для справи, а також невідповідністю висновків, викладених у рішенні обставинам справи, і ухвалити нове рішення про відмову у задоволенні позовних вимог.

Апеляційна скарга мотивована тим, що про розгляд справи відповідачу не було відомо, про існування рішення суду він дізнався з постанови про відкриття виконавчого провадження. Вказує, що в описовій та мотивувальній частинах рішення вказано, що постановою Комінтернівського районного суду м. Харкова від 09.03.2021 року у справі №641/8703/20 відповідача визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124,122-4 КУпАП, однак вважає, у цій постанові не було визнано його винним у вчиненні адміністративного правопорушення, проте, у заочному рішенні суду з невідомих причин зазначено протилежне. Звертає також увагу суду на те, що під час розгляду адміністративної справи №641/8703/20 було призначено судову автотехнічну експертизу і 04.03.2021 року до суду надійшов висновок, який також підтверджує відсутність лише його вини, оскільки у висновку зазначено, що дії водія ОСОБА_2 в даній дорожньо-транспортній ситуації не відповідали вимогам п.12,3 Правил дорожнього руху України та знаходяться, з технічної точки зору, у причинному зв`язку з виникненням даної дорожньо-транспортної пригоди. Вказує, що судом порушено порядок заочного розгляду справи, передбачений ст. 281 ЦПК України.

Відзив на апеляційну скаргу не надходив.

Апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, виходячи з наступного.

Відповідно до ч. 3 ст. 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.
Відповідно до ч. 1. ст. 352 ЦПК України учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити в апеляційному порядку рішення суду першої інстанції повністю або частково.
Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.
Відповідно до ч. 1 ст. 368 ЦПК України справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, з особливостями, встановленими цією главою.

Згідно встановлених судом першої інстанції обставин вбачається, що 20.10.2020 року о 12 год. 30 хв. у м. Харкові по вул. Морозова 1а/2 сталася дорожньо-транспортна пригода за участю транспортних засобів: автомобіля «Тоуоtа», номерний знак НОМЕР_1 , яким керував ОСОБА_1 , та автомобіля «Fiаt», номерний знак НОМЕР_2 , яким керував ОСОБА_2 , та який належить ОСОБА_3 (потерпілий).

Постановою Комінтернівського районного суду м. Харкова від 09.03.2021 року у справі №641/8703/20 відповідача визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124, 122-4 Кодексу України про адміністративні правопорушення. Провадження по справі закрито у зв`язку з закінченням строків накладення адміністративного стягнення до моменту розгляду справи (а.с. 4). 

Відповідно до ч. 6 ст. 82 ЦПК України постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов`язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою.

На момент настання ДТП цивільно-правова відповідальність відповідача не була застрахована за договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів.

Цивільно-правова відповідальність потерпілого була застрахована за договорам обов`язковою страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів (поліс №194199661) (а.с. 8).

ОСОБА_2 своєчасно звернувся до позивача із повідомленням про ДТП від 20.10.2020 року (а.с. 6).

ОСОБА_3 звернувся до позивача із заявою про виплату страхового відшкодування (а.с. 7).

Вартість відновлювального ремонту автомобіля потерпілого, пошкодженого внаслідок ДГП. склала 16 746,64 грн. Розрахунок та виплата відшкодування проводився на основі: 1) звіту №1023 по визначенню вартості відновлювального ремонту з урахуванням коефіцієнт) фізичного зносу складових частин від 01.12.2020 року; 2) наказу №3.1/1924 від 26.03.2021 року; 3) довідки № І від 25.03.2021 року (а.с. 10-14,25,26).

Загальний розмір витрат МТСБУ з урахуванням витрат на збір документів, послуги аварійного комісара та визначення розміру шкоди складає: 18 104,60 грн.

Позивач відшкодував завдані відповідачем збитки внаслідок ДТП у розмірі 16 746,64 грн.,що підтверджується платіжним дорученням № 942755 від 29.03.2021 року (а.с. 27), а також витрати на послуги аварійного комісара в розмірі 1357,96 грн., що підтверджується платіжним дорученням №888815 від 03.02.2021 року (а.с. 28) (Рахунок № 548 від 01.12.2020 року, акт виконаних робіт від 01.12.2020 року) (а.с. 29,31). 

При вирішенні спору суд першої інстанції виходив з наступного.

Статус полісу обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів обумовлений прописаними в ПДР обов`язками учасника дорожнього руху. Параграф 2 пункт 2.1 ПДР України містить перелік документів, які повинні бути в обов`язковому порядку і наявність яких дає право виїжджати на дорогу. 

Відповідно до абзацу другого частини другої статті 16 Закону України «Про дорожній рух» водій зобов`язаний мати при собі та на вимогу поліцейського пред`являти для перевірки посвідчення водія, реєстраційний документ на транспортний засіб, а у випадках, передбачених законодавством, - страховий поліс (сертифікат) про укладення договору обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів.

Контроль за наявністю договорів обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів здійснюється, зокрема відповідним підрозділам Національної поліції при складанні протоколів щодо порушень правил дорожнього руху та оформленні матеріалів дорожньо-транспортних пригод (абзац другий пункту 21.2 статті 21 Закону).

Згідно з Повідомленням про дорожньо-транспортну пригоду від 20.10.2020 року ОСОБА_1 на момент ДТП не мав при собі поліса (договору) обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів (страхового сертифіката «Зелена картка»).

Тобто, на дату ДТП, відповідач не мав при собі чинного полісу обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів та не повідомив про його наявність (або про підстави звільнення його від обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів) правоохоронні органи, потерпілого та МТСБУ.

Відповідно до інформації МТСБУ на момент настання ДТП відповідач не мав чинного договору страхування цивільно-правової відповідальності, у зв`язку з чим МТСБУ прийняло рішення здійснити регламентну виплату на користь потерпілої особи.

Відповідно до преамбули Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» від 01.07.2004 р. №1961-IV (далі - Закон України № 1961-IV), вказаний нормативно-правовий акт регулює відносини у сфері обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів і спрямований на забезпечення відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоров`ю та майну потерпілих при експлуатації наземних транспортних засобів на території України. 

Відповідно до п. 21.1, ст. 21 Закону № 1961-ІV з урахуванням положень пункту 21.3 цієї статті на території України забороняється експлуатація транспортного засобу (за винятком транспортних засобів, щодо яких не встановлено коригуючий коефіцієнт в залежності від типу транспортного засобу) без поліса обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності, чинного на території України, або поліса (сертифіката) обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності, укладеного в іншій країні з уповноваженою організацією із страхування цивільно-правової відповідальності, з якою МТСБУ уклало угоду про взаємне визнання договорів такого страхування.

На виконання вимог Закону України № 1961-IV цивільно-правова відповідальність відповідача на момент настання дорожньо-транспортної пригоди не була застрахована.

Відповідно до п. 39.1. ст. 39 Закону № 1961-ІV Моторне (транспортне) страхове бюро України (надалі - МТСБУ) є єдиним об`єднанням страховиків, які здійснюють обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів за шкоду, заподіяну третім особам. Участь страховиків у МТСБУ є умовою здійснення діяльності щодо обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів.

Відповідно до підпункту а) п. 41.1. ст. 41 Закону № 1961-ІV МТСБУ за рахунок коштів фонду захисту потерпілих відшкодовує шкоду на умовах, визначених цим Законом, у разі її заподіяння транспортним засобом транспортним засобом, власник якого не застрахував свою цивільно-правову відповідальність, крім шкоди, заподіяної транспортному засобу, який не відповідає вимогам пункту 1.7 статті 1 цього Закону, та майну, яке знаходилося в такому транспортному засобі.

Згідно ст. 29 Закону № 1961-ІV у зв`язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов`язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством, включаючи витрати на усунення пошкоджень, зроблених навмисно з метою порятунку потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, з евакуацією транспортного засобу з місця дорожньо-транспортної пригоди до місця проживання того власника чи законного користувача транспортного засобу, який керував транспортним засобом у момент дорожньо-транспортної пригоди, чи до місця здійснення ремонту на території України. Якщо транспортний засіб необхідно, з поважних причин, помістити на стоянку, до розміру шкоди додаються також витрати на евакуацію транспортного засобу до стоянки та плата за послуги стоянки.

Відповідно до п. 36.2. ст. 36 Закону України № 1961-ІV страховик (МТСБУ) протягом 15 днів з дня узгодження ним розміру страхового відшкодування з особою, яка має право на отримання відшкодування, за наявності документів, зазначених у статті 35 цього Закону, повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду, але не пізніш як через 90 днів з дня отримання заяви про страхове відшкодування зобов`язаний прийняти рішення про здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати) та виплатити його.

Керуючись вище зазначеними нормами, потерпіла особа повідомила позивача про настання дорожньо-транспортної пригоди та надала останньому усі необхідні документи, надання яких передбачається ст. 35 Закону № 961-IV. Зокрема потерпіла особа подала заяву про відшкодування шкоди, заподіяної внаслідок дорожньо-транспортної пригоди. Позивач визначив розмір заподіяної шкоди та здійснив регламентну виплату потерпілій особі.

Відповідно до ч. 2 ст. 1187 ЦК України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

Згідно ч. 1 ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Відповідно до ч. 1 ст. 1191 ЦК України особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування, якщо інший розмір не встановлений законом.

Відповідно до підпункту 38.2.1 пункту 38.2 статті 38 Закону № 1961-IV МТСБУ після сплати страхового відшкодування має право подати регресний позов до власника, водія транспортного засобу, який спричинив дорожньо-транспортну пригоду, який не застрахував свою цивільно-правову відповідальність.

До страховика (МТСБУ), який виплатив страхове відшкодування, переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, яка одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за завдані збитки. Сума страхового відшкодування підлягає стягненню з особи, відповідальної за завдані збитки, відповідно до правил статті 993 ЦК України.

Згідно ч. 6 ст. 139 ЦПК України розмір витрат на підготовку експертного висновку на замовлення сторони, проведення експертизи, залучення спеціаліста, оплати робіт перекладача встановлюється судом на підставі договорів, рахунків та інших доказів.

Як убачається з наданої позивачем копії платіжного доручення №888815 від 03.02.2021 року, позивач перерахував ФОП ОСОБА_4 грошові кошти у сумі 1357,96 грн. за послуги експерта. 

Апеляційний суд у складі колегії суддів погоджується з висновком суду першої інстанції щодо задоволення пощову, проте, по справі вбачається неналежне повідомлення відповідача про дату, час і місце розгляду справи у суді першої інстанції, що є порушенням норм процесуального права та обов`язковою підставою для скасування рішення суду та ухвалення нового судового рішення, виходячи з наступного.

Предметом даного спору  є стягнення суми сплаченого майнового відшкодування у порядку регресу.

По справі вбачається, що ухвалою Полтавського районного суду Полтавської області від 08.08.2022 року позовна заява прийнята до розгляду та відкрито провадження у справі, призначено судове засідання в порядку спрощеного позовного провадження, з повідомленням сторін на 13.09.2022 року о 09-10 год. (а.с. 38-39).

Згідно листа Безлюдівської селищної ради від 23.06.2022 року №05-03-21/4, селищна рада не має технічної можливості надати інформацію про реєстрацію місця проживання (перебування) та інші персональна дані на ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , враховуючи те, що роботу реєстру територіальних громад не відновлено в тих областях, де є проведення воєнних (бойових) дій (а.с. 40).

Згідно довідки секретаря судового засідання, 13.09.2022 року у судове засідання не з`явилися учасники справи (а.с. 44).

15.09.2022 року розміщено оголошення про виклик особи ОСОБА_1 у судове засідання на 05.10.2022 року о 09-10 год. (а.с. 45).

Згідно довідки секретаря судового засідання, 05.10.2022 року у судове засідання не з`явилися учасники справи (а.с. 44).

07.09.2022 року та 29.09.2022 року до суду надійшли заяви позивача про розгляд справи у його відсутність (а.с. 42,46).

Вбачається, що матеріали справи не містять доказів належного повідомлення відповідача ОСОБА_1 про дату, час і місце розгляду справи 13.09.2022 року та 05.10.2022 року, розміщення оголошення про виклик ОСОБА_1 у судове засідання на 05.10.2022 року не є належним повідомленням його про дату, час і місце розгляду справи. Вбачається, що судові повістки взагалі не надсилалися відповідачу за його місцем проживання, яке зазначено в позовній заяві та зазначено відповідачем в апеляційній скарзі.

Згідно п.3 ч.3 ст. 376 ЦПК України порушення норм процесувального права є обов`язковою підставою для скасування судового рішення суду першої інстанції та ухвалення нового судового рішення, якщо справу (питання) розглянуто судом за відсутності будь-якого учасника справи, не повідомленого належним чином про дату, час і місце засідання суду (у разі, якщо таке повідомлення є обов`язковим), якщо такий учасник справи обгрунтовує свою апеляційну скаргу такою підставою.

Оскільки вбачається, що справа розглянута за відсутності відповідача ОСОБА_1 , не повідомленого належним чином про дату, час і місце судового засідання, і він обгрунтовує свою апеляційну скаргу такою підставою, тому вказане порушення процесуального права є обов`язковою підставою для скасування рішення суду і ухвалення нового судового рішення.

Виходячи з решти доводів апеляційної скарги ОСОБА_1 , колегія суддів апеляційного суду приходить до наступних висновків. 

Як правильно встановлено судом першої інстанції і це вбачається з матеріалів справи, що 20.10.2020 року о 12 год. 30 хв. у м. Харкові по вул. Морозова 1а/2 сталася дорожньо-транспортна пригода за участю транспортних засобів: автомобіля «Тоуоtа», номерний знак НОМЕР_1 , яким керував ОСОБА_1 , та автомобіля «Fiаt», номерний знак НОМЕР_2 , яким керував ОСОБА_2 , та який належить ОСОБА_3 . 

Також вбачається, що постановою Комінтернівського районного суду м. Харкова від 09.03.2021 року провадження у справі №641/8703/20 відносно ОСОБА_1 за ст. 124, 122-4 Кодексу України про адміністративні правопорушення - закрито у зв`язку з закінченням строків накладення адміністративного стягнення до моменту розгляду справи (а.с. 4). ОСОБА_1 у судове засідання не з`явився. 

Закриття провадження в адміністративніцй справі у зв`язку з закінченням строків накладення адміністративного стягнення до моменту розгляду справи не є реабілітуючою обставиною, що узгоджується з правовим висновком, викладеним у постанові Верховного Суду від 26.10.2022 року у справі№645/6088/18 (провадження No 61-8502св21), в якій суд зауважив, що тлумачення статті 1188 ЦК України свідчить про те, що її застосування можливе лише у випадку наявності вини особи у вчиненні
правопорушення, адже у разі відсутності вини особи в скоєнні дорожньо-
транспортної пригоди провадження у справі підлягає припиненню на підставі пункту
1 частини першої статті 247 КУпАП (через відсутність події і складу адміністративного
правопорушення), отже, така обставина, як закінчення на момент розгляду справи
про адміністративне правопорушення строків притягнення до адміністративної
відповідальності, передбачених статтею 38 КУпАП, не є реабілітуючою обставиною,
яка спростовує факт наявності вини особи у скоєнні ДТП. 

Постанова Комінтернівського районного суду м. Харкова від 09.03.2021 року у справі №641/8703/20 є чинною. ОСОБА_1 її не оскаржив, він повинен був усвідомлювати наслідки винесення судом такої постанови та можливе притягнення його у подальшому до цивільно-правової відповідальності. 

З урахуванням викладеного, колегія суддів приходить до висновку про те, що позов є обгрунтованим, доведеним та підлягає задоволенню.

З огляду на викладене, рішення суду першої інстанції підлягає скасуванню з підстав порушенням судом першої інстанції норм процесуального права з ухваленням нового рішення про задоволення позову.

Доводи апеляційної скарги про те, що у постанові суду у справі №641/8703/20 не було визнано відповідача винним у вчиненні адміністративного правопорушення, але у заочному рішенні суду з невідомих причин зазначено протилежне, то ці доводи не заслуговують на увагу з вище наведених підстав. 

Доводи апеляційної скарги про те, що під час розгляду адміністративної справи №641/8703/20 було призначено судову автотехнічну експертизу і 04.03.2021 року до суду надійшов висновок, який також підтверджує відсутність лише вини відповідача, т.я. у висновку зазначено, що дії водія ОСОБА_2 в даній дорожньо-транспортній ситуації не відповідали вимогам п.12,3 Правил дорожнього руху України та знаходяться, з технічної точки зору, у причинному зв`язку з виникненням даної дорожньо-транспортної пригоди, то в цій частині доводів колегія суддів приходить до висновку про те, що предметом даного спору є стягнення з відповідача у порядку регресу сплаченого розміру страхового відшкодування. У даній справі апеляційний суд позбавлений процесуальної можливості надавати правову оцінку автотехнічній експертизі, т.я. у цій справі не бере участь інший учасник ДТП – водій ОСОБА_2 , відповідно до ч. 1 ст. 110 ЦПК України висновок експерта для суду не має заздалегідь встановленої сили і оцінюється судом разом із іншими доказами за правилами, встановленими статтею 89 цього Кодексу. У даній справі апеляційний суд позбавлений процесуальної можливості встановити фактичні обставини справи та надати їм відповідну правову оцінку. 

Згідно ст. 382 ч.1 п. 4 п.п. «в» ЦПК України постанова суду апеляційної інстанції складається з резолютивної частини із зазначенням розподілу судових витрат, понесених у зв`язку з переглядом справи у суді апеляційної інстанції. 
Згідно ч.1, п.1 ч.2 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші витрати, пов`язані з розглядом справи покладаються у разі задоволення позову – на відповідача.
По справі вбачається, що позивачем при подачі позову сплачено судовий збір у розмірі 2 481,00 грн. (а.с. 1), який підлягає стягненню з відповідача на користь позивача.
Згідно п.2 ч.1 ст. 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити у відповідній частині нове рішення або змінити рішення. 

Керуючись ст. ст. 367 ч.1, 2, 368 ч. 1, 376 ч. 3 п. 3, 381 - 384ЦПК України, Полтавський апеляційний суд у складі колегії суддів з розгляду цивільних справ,-

П О С Т А Н О В И В:
      
Апеляційну скаргу ОСОБА_1 – задовольнити частково.

Заочне рішення Полтавського районного суду Полтавської області від 05 жовтня 2022 року – скасувати і ухвалити нове судове рішення.

Позовні вимоги Моторного (транспортного) страхового бюро України до  ОСОБА_1 про стягнення суми сплаченого майнового відшкодування- задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_1  на користь Моторного (транспортного) страхового бюро України суму сплаченого майнового відшкодуванняу розмірі 16 746,64 грн., витрати на залучення експерта у розмірі 1357,96 грн. та сплачений при зверненні до суду судовий збір у розмірі 2 481,00 грн., а всього 20 585,60 грн.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття, касаційна скарга на неї подається протягом тридцяти днів з дня її прийняття безпосередньо до суду касаційної інстанції, датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення. 

Повний текст постанови складено 05 липня 2023 року.

СУДДІ:         А. І. Дорош                 О. А. Лобов                        В. М. Триголов