ХМЕЛЬНИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
30 серпня 2023 року
м. Хмельницький

Справа № 682/1583/23
Провадження № 33/4820/435/23

Суддя судової палати з розгляду кримінальних справ Хмельницького апеляційного суду Смірнова В.В., за участю секретарів судового засідання – Цимбалістої В.І., Забєліної І.А., особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , розглянувши апеляційну скаргу  ОСОБА_1  на постанову Славутського міськрайонного суду Хмельницької області від 10 липня 2023 року, якою 
ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , українця, громадянина України, уродженця та жителя АДРЕСА_1 , не одруженого, працюючого юрисконсультом управління культури виконавчого комітету Славутської міської ради, з вищою освітою, протягом року до адмінвідповідальності не притягувався,
було визнано винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.173-2 Кодексу України про адміністративні правопорушення і застосовано до нього стягнення у виді штрафу в розмірі 170 (сто сімдесят) гривень,- 

ВСТАНОВИЛА:

Постановою Славутського міськрайонного суду Хмельницької області від 10 липня 2023 року ОСОБА_1 визнано винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.173-2 Кодексу України про адміністративні правопорушення і застосовано до нього стягнення у виді штрафу в розмірі 170 (сто сімдесят) гривень.
Судом першої інстанції встановлено, що 13.06.2023 року о 22 год 00 хв в АДРЕСА_1 , ОСОБА_1 вчинив домашнє насильство відносно свої матері ОСОБА_2 , тобто умисні дії психологічного характеру, а саме: висловлювався лайливими словами та погрожував фізичною розправою, внаслідок чого була завдана шкода психічному здоров`ю потерпілої. Вказаними діями ОСОБА_1 вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст.173-2 КУпАП.
Не погоджуючись з постановою суду першої інстанції, ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій просить постанову судді першої інстанції скасувати, ухвалити нову, якою провадження у справі закрити за відсутністю в її діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 173-2 КУпАП.
В обґрунтування апеляційної скарги вказував, що вказане рішення прийнято з порушенням норм матеріального права, є незаконним та необґрунтованим, оскільки в порушення приписів ст. 245 КУпАП судом першої інстанції не було всебічно, повно і об`єктивно з`ясовано фактичні обставини даної справи та не вирішено її в точній відповідальності із законом. Вважає, що його вина у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 173-2 КУпАП належними та допустимими доказами не підтверджена та не доведена.
За вказаних обставин просив скасувати постанову Славутського міськрайонного суду Хмельницької області від 10 липня 2023 року та закрити провадження у справі на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП, у зв`язку із відсутністю складу адміністративного правопорушення.
У судове засідання потерпіла ОСОБА_2 не з`явилася, про день, час та місце розгляду апеляційної скарги повідомлена своєчасно та належним чином.
Згідно ч. 6 ст. 294 КУпАП, неявка в судове засідання особи, яка подала скаргу, інших осіб, які беруть участь у провадженні у справі про адміністративне правопорушення, не перешкоджає розгляду справи, крім випадків, коли є поважні причини неявки або в суду відсутня інформація про належне повідомлення цих осіб. 
До початку судового засідання ОСОБА_2 звернулася до суду з заявою про неможливість прибути в судове засідання за станом здоров`я, прохала розглядати справу за її відсутністю. По суті справи повідомила, що 13 червня 2023 року між нею та її сином ОСОБА_1 виникла конфліктна ситуація з приводу різних поглядів на певну життєву ситуацію, яка призвела до побутової сварки. Перебуваючи в емоційно-збудженому стані вона викликала поліцію. Звернула увагу на те, що жодних насильницьких дій, по відношенню до неї, її син, ОСОБА_1 , николи не вчиняв та не застосовував, будь якої шкоди її фізичному та психічному здоров`ю не завдавав. Через декілька днів вони дійшли порозуміння та примирення, жодних претензій до нього не має. Прохала врахувати її письмові пояснення та закрити провадження у справі.
За наведених обставин, суд вважає за можливе розглянути апеляційну скаргу без участі потерпілої у судовому засіданні.
Заслухавши доповідь судді, особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, який підтримав доводи апеляційної скарги, вивчивши та перевіривши матеріали справи про адміністративне правопорушення, дослідивши наявні у справі докази, перевіривши доводи апеляційної скарги, викладені апелянтом, суд приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, з наступних підстав.
Диспозиція частини 1 статті 173-2 КУпАП передбачає відповідальність за вчинення домашнього насильства, насильства за ознакою статті, тобто умисне вчинення будь-яких діянь (дій або бездіяльності) фізичного, психологічного чи економічного характеру (застосування насильства, що не спричинило тілесних ушкоджень, погрози, образи чи переслідування, позбавлення житла, їжі, одягу, іншого майна або коштів, на які потерпілий має передбачене законом право, тощо), внаслідок чого могла бути чи була завдана шкода фізичному або психічному здоров`ю потерпілого, а так само невиконання термінового заборонного припису особою, стосовно якої він винесений, або неповідомлення уповноваженим підрозділам органів Національної поліції України про місце свого тимчасового перебування в разі його винесення.
Відповідно до п. 3 ч. 1 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» (далі – Закон) домашнє насильство - діяння (дії або бездіяльність) фізичного, сексуального, психологічного або економічного насильства, що вчиняються в сім`ї чи в межах місця проживання або між родичами, або між колишнім чи теперішнім подружжям, або між іншими особами, які спільно проживають (проживали) однією сім`єю, але не перебувають (не перебували) у родинних відносинах чи у шлюбі між собою, незалежно від того, чи проживає (проживала) особа, яка вчинила домашнє насильство, у тому самому місці, що й постраждала особа, а також погрози вчинення таких діянь.
Згідно п. 14 ст. 1 Закону психологічне насильство - форма домашнього насильства, що включає словесні образи, погрози, у тому числі щодо третіх осіб, приниження, переслідування, залякування, інші діяння, спрямовані на обмеження волевиявлення особи, контроль у репродуктивній сфері, якщо такі дії або бездіяльність викликали у постраждалої особи побоювання за свою безпеку чи безпеку третіх осіб, спричинили емоційну невпевненість, нездатність захистити себе або завдали шкоди психічному здоров`ю особи.
Для правильної кваліфікації дій особи, яка притягується до адміністративної відповідальності з підстав передбачених частиною 1 статті 173-2 КУпАП факт порушення вказаних прав повинен бути відображений у протоколі про адміністративне правопорушення.
Об`єктивна сторона правопорушення, передбаченого зазначеною статтею, полягає в умисному вчиненні будь-яких з зазначених у диспозиції дій, та передбачає існування обов`язкової ознаки - можливість настання фізичної чи психологічної шкоди, яка була чи могла бути завдана потерпілому. Разом з тим, вчинення будь-яких діянь фізичного, психологічного чи економічного характеру, повинно бути підтверджено поясненнями свідків, потерпілих або іншими доказами (наприклад аудіо/відео фіксацією), що є необхідним елементом складу даного правопорушення.
Відтак, з аналізу вищевказаних норм вбачається, що домашнє насильство, яке охоплюється диспозицією ч. 1 ст.173-2 КУпАП, має місце тоді, коли будь-які діяння фізичного, психологічного чи економічного характеру тягнуть за собою можливість настання чи настання шкоди фізичному або психічному здоров`ю потерпілого.
Системний аналіз існуючого національного та міжнародного законодавства свідчить про те, що домашнє насильство істотно відрізняється від звичайних конфліктних відносин, оскільки має певні ознаки та характеризується тим, що особа, яка застосовує домашнє насильство, маючи значну перевагу в своїх можливостях, діє умисно з наміром досягти бажаного результату, який полягає у заподіянні шкоди потерпілому шляхом порушення його прав і свобод.
В той час, як під конфліктом необхідно розуміти такий стан взаємовідносин, який характеризується наявністю зіткнення протилежних інтересів і поглядів, напруження і крайнє загострення суперечностей, що може призвести до активних дій, ускладнень, боротьби, що супроводжуються складними колізіями; ситуація, в якій кожна зі сторін намагається зайняти позицію несумісну з інтересами іншої сторони.
Виникнення конфлікту залежить не лише від об`єктивних причин, але й від суб`єктивних факторів, до яких необхідно віднести власні уявлення учасників конфлікту про себе, свої потреби, мотиви, життєві цінності та ставлення до іншої сторони конфлікту.
Обґрунтовуючи свій висновок про наявність домашнього насильства, суд посилався на наявні у матеріалах справи докази, а саме: дані протоколу про адміністративне правопорушення серії ВАБ №498853 від 13 червня 2023 року в якому зафіксовано факт вчинення ОСОБА_1 домашнього насильства відносно ОСОБА_2 13 червня 2023 року; дані протоколу прийняття заяви ОСОБА_2 про вчинення домашнього насильства її сином ОСОБА_1 , який 13.06.2023 р близько 14.00 год прийшов додому та в період часу до 22. год висловлювавсяч нецензурною лайкою, розкидав верхній одяг, погрожував фізичною розправою; письмові пояснення ОСОБА_2 про те, що 13.06.2023 р близько 14.00 год ОСОБА_1 прийшов додому, почав конфліктувати, виражався нецензурною лайкою, шарпав її за верхній одяг, погрожував фізичною розправою і це продовжувалось до 22 год 20 хв; письмові пояснення свідка ОСОБА_3 , який вказав, що 13.06.2023 р о 14.00 год ОСОБА_1 прийшов додому у нетверезому стані, поводив себе агресивно, виражався до матері нецензурною лайкою, погрожував фізичною розправою, шарпав за верхній одяг, розбив посуд - чашку на кухні, на зауваження не реагував.
На підставі досліджених належних та допустимих доказів, наданих особою, уповноваженою на складання протоколу про адмінправопорушення; форми оцінки ризиків вчинення ОСОБА_1 домашнього насильства, складеної поліцейським ВП №1 Шепетівського РУП ГУНП в Хмельницькій області, з якої вбачається, що рівень небезпеки середній, - суд першої інстанції, ухвалюючи оскаржувану постанову, вважав, що в діях ОСОБА_1 міститься склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 173-2 КУпАП, так як він, вчинив домашнє насильство, тобто умисне вчинення дій психологічного характеру, внаслідок чого була завдана шкода психічному здоров`ю потерпілої.
Однак, з висновком суду щодо наявності в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст.173-2 ч.1 КУпАП, погодитись неможливо, з огляду на наступне.
Відповідно до вимог ст. 245 КУпАП, серед ряду завдань провадження в справах про адміністративні правопорушення є: всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи та вирішення її в точній відповідності з законом.
Згідно статті 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі або в режимі фотозйомки (відеозапису), які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху та паркування транспортних засобів, актом огляду та тимчасового затримання транспортного засобу, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.
При цьому обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративне правопорушення, визначених ст. 255 Кодексу України про адміністративних правопорушень.
Із матеріалів справи вбачається, що підставою для складання протоколу про адміністративне правопорушення стосовно ОСОБА_1  була заява його матері ОСОБА_2 .
Так, у заяві ОСОБА_2 на ім`я інспектора СРПП ВнП №1 Шепетівського РУП ГУНП в Хмельницькій області капітану поліції Приданчуку А.А. остання вказала, що 13 червня 2023 року близько 14 год. 00 хв. її син ОСОБА_1 прийшов до дому за адресою АДРЕСА_1 та до цього часу вчиняв домашнє насильство в сім`ї, що проявлялося у вираженнях нецензурною лайкою до матері та брата, розкиданням верхнього одягу по будинку, погрозами фізичною розправою. 
В суді першої і другої інстанції ОСОБА_1 вину свою не визнавав, пояснив, що дійсно між ним та матір`ю у вказаний час дійсно був конфлікт, але він не погрожував матері та нецензурно не лаявся.
Відповідно до вимог ст. 280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Оскільки протокол є важливим процесуальним документом, який засвідчує факт неправомірних дій за які передбачена адміністративна відповідальність та його невід`ємні складові частини повинні бути оформлені належним чином, містити в собі всі дані, необхідні для своєчасного та об`єктивного вирішення питання про наявність в діях особи складу адміністративного правопорушення.
При цьому, всі викладені в протоколі про адміністративне правопорушення обставини повинні бути доведені сукупністю належних та допустимих доказів.
З огляду на те, що суд розглядає справу лише в межах складеного відносно ОСОБА_1 протоколу серії ВАБ № 498853 від 13 червня 2023 року, встановленню та перевірці підлягали саме обставини, викладені у диспозиції протоколу, а саме, що ОСОБА_1 образив свою матір нецензурною лайкою, погрожував їй фізичною розправою і ці дії завдали чи могли завдати шкоди її психічному здоров`ю.
Отже, особа, яка складала протокол, повинна була визначитись, дії ОСОБА_1 або завдали шкоди психічному здоров`ю, або могли завдати таку шкоду.
Таким чином, долучені до протоколу докази не узгоджуються між собою, є суперечливими між собою в тому числі із показаннями потерпілої, наданими апеляційному суду в письмовому вигляді, а також з їх аналізу неможливо беззаперечно дійти висновку про те, що ОСОБА_1 ображав ОСОБА_2 нецензурною лайкою, погрожував фізичною розправою, що завдало чи могло завдати останній шкоди психічному здоров`ю, погрожувала фізичною розправою.
Відповідно до Рішення Конституційного Суду України від 22.12.2010 № 23-рп/2010 адміністративна відповідальність в Україні та процедура притягнення до неї ґрунтується на конституційних принципах і правової презумпції, в тому числі і закріпленій в ст. 62 Конституції України презумпції невинуватості.
Така позиція КСУ відповідає і правовій позиції ЄСПЛ, який у своєму рішенні Маліге проти Франції від 23.09.1998 визнав кримінально-правовий зміст адміністративного правопорушення, за яке передбачена санкція у виді позбавлення права керування транспортним засобом, що вимагає додержання процедурних гарантій, визначених Конвенцією і викладених у Рекомендації № R (91), зокрема: забезпечення права особи на захист, в тому числі: знати про можливість застосування адміністративної санкції та про факти, які ставляться їй у провину; мати достатньо часу для підготовки свого захисту; отримати інформацію про характер доказів, зібраних проти неї; обов`язок адміністративного органу нести тягар доказування є складовою презумпції невинуватості і звільняє особу від обов`язку доводити свою непричетність до вчинення порушення.
В силу принципу презумпції невинуватості, діючого в адміністративному праві, всі сумніви у винності особи, що притягується до відповідальності, тлумачиться на її користь. Недоведена вина прирівнюється до доведеної невинуватості.
Стосовно складеного на ОСОБА_1 протоколу про адміністративне правопорушення, то сам по собі він не може бути беззаперечним доказом вини особи в тому діянні, оскільки не являє собою імперативного факту доведеності вини особи, тобто не узгоджується із стандартом доказування «поза розумним сумнівом».
Таким чином, слід визнати, що належних та допустимих доказів, які б об`єктивно та поза межами розумного сумніву доводили факт скоєння ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст.173-2 КУпАП, а саме домашнього насильства, тобто умисного вчинення діянь психологічного характеру, внаслідок чого могла бути завдана шкода психічному здоров`ю потерпілої, матеріали справи не містять, що виключає можливість притягнення його до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 173-2 КУпАП.
Насильство у родині, будь-якого характеру, відрізняється тим від конфліктних ситуацій, спорів, що виникають у кожній сім`ї та не становлять загрози подальшому розвитку здорових стосунків, що при домашньому насильстві завжди дії того, хто допускає таке насильство, носять навмисний характер, з наміром досягнення бажаного результату, тягнуть спричинення шкоди; відбувається порушення прав і свобод людини; наявна значна перевага сил (фізичних, психологічних, пов`язаних із вищою посадою тощо) того, хто чинить насильство. Якщо в діях немає хоча б однієї з чотирьох наведених ознак, вони не є насильством.
Між ОСОБА_2 та ОСОБА_1 13 червня 2023 дійсно виник словесний конфлікт. В подальшому, те, що конфлікт між ОСОБА_2 з її сином ОСОБА_1 супроводжувався написанням заяви ОСОБА_2 , автоматично не утворює склад правопорушення у виді домашнього насильства психологічного характеру.
За наведених обставин суд апеляційної інстанції приходить до висновку про скасування постанови суду першої інстанції та закриття провадження у справі за відсутністю в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 173-2 КУпАП.
За встановлених обставин, апеляційна скарга підлягає задоволенню, постанова суду першої інстанції - скасуванню, провадження у справі закриттю на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП.
З огляду на викладене та керуючись ст. 247, 294 КУпАП, -

ПОСТАНОВИЛА:
Апеляційну скаргу ОСОБА_1 – задовольнити.
Постанову Славутського міськрайонного суду Хмельницької області від 10 липня 2023 року стосовно ОСОБА_1 – скасувати.
Провадження у справі про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 173-2 КУпАП за обставин, викладених у протоколі про адміністративне правопорушення серії ВАБ №498853 від 13 червня 2023 року, закрити на підставі п. 1. ч. 1 ст. 247 КУпАП, за відсутності в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення.
Постанова набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя Хмельницького 
апеляційного суду                                 Вікторія СМІРНОВА