ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД	
Справа № 320/19124/23                                         Прізвище судді (суддів) першої інстанції: Колеснікова І.С.,                                                                                                                                                  Суддя-доповідач Кобаль М.І. 

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 липня 2023 року                                                                                            м. Київ
          
Шостий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:
головуючого                                         Кобаля М.І.,
суддів                                                  Костюк Л.О., Степанюка А.Г.
при секретарі:                                    Литвин С.В.
за участю:
позивача:                                             ОСОБА_1 
представника відповідача:               Бахур А.С.
представника третьої особи:            Дубняк Н.К.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу ОСОБА_1 на ухвалу Київського окружного адміністративного суду від 05 червня 2023 року про відмову у забезпеченні позову по справі за адміністративним позовом приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу ОСОБА_1 до Міністерства юстиції України, треті особи: ОСОБА_2 , Департамент захисту національної державності Служби безпеки України про визнання протиправними та скасування наказів, -

ВСТАНОВИВ:

Ухвалою Київського окружного адміністративного суду від 05 червня 2023 року відмовлено в забезпеченні позову в даній справі.
Не погоджуючись з прийнятим рішенням суду першої інстанції, позивач подав апеляційну скаргу, в якій просить суд апеляційної інстанції скасувати оскаржувану ухвалу суду першої інстанції та постановити нову ухвалу, якою задовольнити заяву про забезпечення позову.
Свої вимоги апелянт обґрунтовує тим, що судом першої інстанції було порушено норми процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи.
Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи, доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, а оскаржувану ухвалу без змін, виходячи з наступного.
Згідно із ч. 1  ст. 316 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Частиною 1  ст. 242 КАС України  передбачено, що рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.
Як встановлено судом першої інстанції та підтверджується матеріалами справи, приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу ОСОБА_1 (далі по тексту - нотаріус ОСОБА_1) подано заяву про забезпечення позову в даній адміністративній справі шляхом:
- зупинення дії Наказу Міністерства юстиції України № 478/5 від 06.02.2023  «Про задоволення скарги»;
- зупинення дії Наказу Мінюсту від 14.04.2023 № 1342/5  «Про внесення змін до переліку нотаріусів, якими в умовах воєнного стану вчиняються нотаріальні дії» щодо цінного майна  в частині додавання відповідного застереження по відношенню до приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу ОСОБА_1 в Перелік нотаріусів, якими в умовах воєнного стану вчиняється нотаріальні дії щодо цінного майна через невідповідність Приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу ОСОБА_1 вимозі встановленій абзацу третьому підпункту 9 пункту 1 Постанови КМУ  Деякі питання нотаріату в умовах воєнного стану  від 28.02.2022 № 164.
В обґрунтування заяви про забезпечення позову позивач зазначив, що на даний час наявні правові підстави для вжиття заходів забезпечення позову шляхом зупинення дії оскаржуваних наказів до набрання рішенням законної сили у даній справі, оскільки існує  реальність настання негативних наслідків для позивача до набрання рішенням у справі законної сили, про які зазначено у заяві.
Відповідно, апелянт вважає, як наслідок, існує очевидна небезпека заподіяння шкоди правам, свободам та інтересам останнього до ухвалення рішення у справі. Тобто, може виникнути необхідність докладання значних зусиль та витрат для відновлення прав позивача у майбутньому.
Відмовляючи в задоволенні заяви про забезпечення адміністративного позову, суд першої інстанції дійшов висновку, що позивачем не доведені та документально не підтверджені обставини, які б вказували на очевидну небезпеку заподіянню шкоди правам, свободам та інтересам позивача, які б унеможливили захист його прав до ухвалення рішення в адміністративній справі, або для їх відновлення необхідно буде докласти значних зусиль та витрат.
Колегія суддів апеляційної інстанції погоджується з такою позицією суду першої інстанції, зважаючи на наступне.
Відповідно до частин 1  статті 154 КАС України  заява про забезпечення позову розглядається судом, у провадженні якого перебуває справа або до якого має бути поданий позов, не пізніше двох днів з дня її надходження, без повідомлення учасників справи.
Частиною 1  ст. 150 КАС України встановлено, що суд за заявою учасника справи або з власної ініціативи має право вжити визначені цією статтею заходи забезпечення позову.
За приписами частини 1 ст. 151 КАС України, позов може бути забезпечено:
1) зупиненням дії індивідуального акта або нормативно-правового акта;
2) забороною відповідачу вчиняти певні дії;
3) встановленням обов`язку відповідача вчинити певні дії;
4) забороною іншим особам вчиняти дії, що стосуються предмета спору;
5) зупиненням стягнення на підставі виконавчого документа або іншого документа, за яким стягнення здійснюється у безспірному порядку.
Забезпечення адміністративного позову - це вжиття судом, у провадженні якого знаходиться справа, до вирішення адміністративної справи по суті позовних вимог, визначених  КАС України  заходів щодо створення можливості реального виконання у майбутньому постанови суду, якщо її буде прийнято на користь позивача.
У вирішенні питання про забезпечення позову суд повинен здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності їх вжиття з урахуванням: розумності, обґрунтованості та адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв`язку між конкретним заходом забезпечення позову та його предметом; ймовірності утруднення виконання або невиконання рішення суду у разі невжиття заходів забезпечення позову; запобігання порушенню охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками судового процесу, у разі вжиття заходів забезпечення позову.
Колегія суддів апеляційної інстанції наголошує, що заявником не обґрунтовано наявність жодної із зазначених підстав можливості вжиття заходів забезпечення позову, та не надано доказів, з яких би суд міг пересвідчитись про можливість існування таких підстав.
Як вбачається з матеріалів справи, нотаріусом ОСОБА_1 не доведено та документально не підтверджено обставини, які вказували б на очевидну небезпеку заподіянню шкоди правам, свободам та інтересам останнього, які б унеможливили захист його прав, свобод та інтересів без вжиття відповідних заходів до ухвалення рішення у справі.
Крім того, до заяви не додано належних і допустимих доказів та підтвердження того, що невжиття заходів забезпечення позову якимось чином може ускладнити чи зробити неможливим виконання рішення суду.
У свою чергу, слід зазначити, що ознаки протиправності оскаржуваних наказів Міністерства юстиції України № 478/5 від 06.02.2023  «Про задоволення скарги» та від 14.04.2023 № 1342/5  «Про внесення змін до переліку нотаріусів, якими в умовах воєнного стану вчиняються нотаріальні дії щодо цінного майна» в частині додавання відповідного застереження по відношенню до позивача не є очевидними, а фактичні обставини справи, як вже було зазначено вище, підлягають встановленню та доведенню на підставі відповідних доказів та аналізу норм права, які регулюють спірні правовідносини, під час розгляду справи по суті.
Отже, до початку розгляду справи по суті у суду відсутні підстави стверджувати про очевидну протиправність рішення суб`єкта владних повноважень та порушення прав або інтересів позивача дією такого рішення.
Отже, колегія суддів апеляційної інстанції погоджує висновок суду першої інстанції, що в даному випадку, аргументи скаржника щодо ймовірної протиправності оскаржуваних наказів є, за своєю суттю, підставами для подання позову, надання оцінки яким може здійснюватися виключно у ході судового  розгляду справи по суті  на підставі з`ясування фактичних обставин справи, оцінки наявних у матеріалах справи доказів.
Між тим, не заслуговують на увагу суду апеляційної інстанції доводи викладені заявником в апеляційній скарзі щодо порушення прав та інтересів останнього, оскільки вирішення даного питання призведе до фактично вирішенням справи по суті до постановлення рішення в даній справі.
Щодо інших доводів апелянта, колегія суддів зазначає наступне.
Згідно з п. 30. Рішення Європейського Суду з прав людини у справі «Hirvisaari v. Finland» від 27 вересня 2001 р., рішення судів повинні достатнім чином містити мотиви, на яких вони базуються для того, щоб засвідчити, що сторони були заслухані, та для того, щоб забезпечити нагляд громадськості за здійсненням правосуддя .
Однак, згідно з п. 29 Рішення Європейського Суду з прав людини у справі «Ruiz Torija v. Spain» від 9 грудня 1994 р., статтю 6 п. 1 не можна розуміти як таку,  що вимагає пояснень детальної відповіді на кожний аргумент сторін. Відповідно, питання, чи дотримався суд свого обов`язку обґрунтовувати рішення може розглядатися лише в світлі обставин кожної справи.
Колегія суддів апеляційної інстанції приходить до висновку, що інші доводи апелянта не знайшли свого підтвердження під час апеляційного розгляду, а тому судом до уваги не приймаються.
Отже, колегія суддів апеляційної інстанції дійшла висновку, що судом першої інстанції порушень норм процесуального права при вирішенні цієї справи не допущено. Правова оцінка обставин по справі дана вірно, а тому апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, оскільки вона не містить обґрунтувань, які могли б бути підставами для скасування ухвали суду першої інстанції.
Керуючись ст.ст.    150,  151,  242,  243,  294,  321,  325,  328,  329    КАС України, суд, -                        

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу ОСОБА_1 -  залишити без задоволення.
Ухвалу Київського окружного адміністративного суду від 05 червня 2023 року про відмову в забезпеченні позову по справі -  залишити  без змін.
Постанова суду набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду у порядку та строки, визначені ст.ст. 328-331 КАС України.

Головуючий суддя:                                                                      М.І. Кобаль

Судді:                                                                                          Л.О. Костюк

                                                                                                              А.Г. Степанюк

Повний текст виготовлено 14.07.2023 року