П О С Т А Н О В А 
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
Справа №  120/2944/20-а 
Головуючий суддя 1-ої інстанції -  Дончик В.В. 
Суддя-доповідач -  Ватаманюк Р.В.   
24 липня 2023 року 
м. Вінниця
Сьомий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:
головуючого судді:  Ватаманюка Р.В. 
суддів:  Сапальової Т.В.  Капустинського М.М. , 

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Вінницького окружного адміністративного суду від 27 квітня 2023 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до військової частини НОМЕР_1 про визнання бездіяльності неправомірною та зобов`язати вчинити певні дії, 
В С Т А Н О В И В :
І. КОРОТКИЙ ЗМІСТ ЗАЯВИ
17.04.2023 позивач звернувся до Вінницького окружного адміністративного суду  із заявою в порядку ст. 383 КАС України, в якій просив визнати протиправними дії щодо неналежного виконання рішення суду від 07.09.2020.
ІІ. ЗМІСТ СУДОВОГО РІШЕННЯ СУДУ ПЕРШОЇ ІНСТАНЦІЇ
Ухвалою Вінницького окружного адміністративного суду від 27.04.2023 у задоволенні заяви ОСОБА_1 про визнання протиправними рішень, дій чи бездіяльності, вчинених суб`єктом владних повноважень - відповідачем на виконання рішення суду по справі № 120/2944/20-а - відмовлено.
Приймаючи оскаржуване рішення суд першої інстанції виходив з того, що оскільки резолютивна частина рішення суду не містить зобов`язань для відповідача у нарахуванні та виплаті індексації грошового забезпечення позивача з розрахунку базового місяця - січня 2008 року, а тому згідно ч. 6 ст. 383 КАС України за відсутності обставин протиправності відповідних рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень - відповідача та порушення ним прав, свобод, інтересів особи-позивача, суд залишає заяву без задоволення.
ІІІ. ДОВОДИ АПЕЛЯЦІЙНОЇ СКАРГИ
Не погоджуючись із ухвалою суду першої інстанції, позивач подав апеляційну скаргу, в якій просить суд скасувати вказану ухвалу та задовольнити заяву позивача.
В обґрунтування апеляційної скарги апелянт вказав, що судом першої інстанції безпідставно не враховано те, що військова частина НОМЕР_1 зобов`язана була  нарахувати ОСОБА_2 індексацію грошового забезпечення за період з 01.010.2016 по 28.02.2018 з розрахунку місяця підвищення грошових доходів для обчислення індексу споживчих цін (базового місяця) - січень 2008 року, що узгоджується з умовами і порядком нарахування індексації, які вказано в п. 5 Постанови № 1078.
Оскільки рішення суду фактично залишаться не виконаним належним чином, а тому  згідно ст. 383 КАС України це є підставою для постановлення ухвали в порядку, передбаченому ст. 249 КАС України.
Суд першої інстанції не надав належної оцінки аргументам заявника, не врахував висновки Верховного Суду наведені в заяві ОСОБА_1 , як наслідок дійшов невмотивованого висновку про фактичне виконання рішення відповідачем. Оскаржувана ухвала порушає приписи ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, оскільки позбавляє особу права скористатися процесуальним механізмом судового контролю, звернутися до суду із відповідною заявою про визнання таких дій протиправними відповідно до ст. 383 КАС України.
ІV. ВІДЗИВ НА АПЕЛЯЦІЙНУ СКАРГУ
Відповідач подав  відзив на апеляційну скаргу вказавши про безпідставність поданої ОСОБА_1 заяви  про визнання протиправними дії щодо неналежного виконання рішення суду, оскільки відповідно до рішення Вінницького окружного адміністративного суду від 07.09.2020 військову частину НОМЕР_1 зобов`язано нарахувати та виплатити ОСОБА_2 (первісний позивач) індексацію грошового забезпечення за період з 01.01.2016 по 28.02.2018 включно, без визначення базового місяця для здійснення такого нарахування. Тобто, резолютивна частина рішення суду не містить зобов`язань для військової частини НОМЕР_1 , як відповідача по справі, у нарахуванні та виплаті індексації грошового забезпечення первісного позивача з розрахунку базового місяця - січень 2008 року. 
V. РУХ СПРАВИ У СУДІ АПЕЛЯЦІЙНОЇ ІНСТАНЦІЇ
Ухвалою суду від 07.06.2023 відкрито апеляційне провадження у справі та призначено справу до апеляційного розгляду в порядку письмового провадження.
Враховуючи, що в матеріалах справи достатньо доказів для прийняття законного і обґрунтованого рішення, колегія суддів визнала за можливе розглянути справу в порядку письмового провадження з урахуванням вимог  ст.312 КАС України.
VІ. ФАКТИЧНІ ОБСТАВИНИ СПРАВИ, ВСТАНОВЛЕНІ СУДОМ ПЕРШОЇ ІНСТАНЦІЇ
В липні 2020 року до Вінницького окружного адміністративного суду звернувся ОСОБА_2 до Військової частини НОМЕР_1 про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити дії.
Рішенням Вінницького окружного адміністративного суду від 07.09.2020 адміністративний позов задоволено.
Визнано протиправною бездіяльність Військової частини НОМЕР_1 щодо не нарахування    та не виплати ОСОБА_2 індексації грошового забезпечення за період з 01 січня 2016 року по 28 лютого 2018 року включно.
Зобов`язано Військову частину НОМЕР_1 нарахувати та виплатити ОСОБА_2 індексацію грошового забезпечення за період з 01 січня 2016 року по 28 лютого 2018 року включно.
27.02.2023 року Постановою Сьомого апеляційного адміністративного суду замінено позивача його правонаступником - ОСОБА_1 .
19.04.2023 ОСОБА_1 подав заяву про визнання протиправним рішень, дій чи бездіяльності, вчинених суб`єктом владних повноважень відповідачем на виконання рішення  Вінницького окружного адміністративного суду від 07.09.2020. 
Обґрунтовуючи заяву, позивач вказує, що на виконання судового рішення по справі №120/2944/20-а від 07.09.2020, Військовою частиною НОМЕР_1 нараховано індексацію грошового забезпечення за період з 01.01.2016 року по 28.02.2018 року з розрахунку базового місяця - січень 2016 року, однак на переконання позивача, нарахування Військовою частиною НОМЕР_1 зазначеної  індексації грошового забезпечення за період з 01.01.2016 по 28.02.2018 є протиправним, оскільки відповідно до листа Мінсоцполітики №2294/0/290-20/51 від 20.02.2020 року обчислення індексу споживчих цін для проведення індексації грошового забезпечення військовослужбовців із січня 2016 року мало здійснюватись з місяця наступного за місяцем підвищення тарифних ставок (окладів) за посадою, яку займає працівник - тобто березня 2008 року.
Ухвалою Вінницького окружного адміністративного суду від 27.04.2023 у задоволенні заяви ОСОБА_1 про визнання протиправними рішень, дій чи бездіяльності, вчинених суб`єктом владних повноважень - відповідачем на виконання рішення суду по справі № 120/2944/20-а - відмовлено.
VІІ. ПОЗИЦІЯ СЬОМОГО АПЕЛЯЦІЙНОГО АДМІНІСТРАТИВНОГО СУДУ
Апеляційний суд погоджується з висновками суду першої інстанції за такими доводами.
Статтею 129 Конституції України встановлено, що судові рішення ухвалюються судами іменем України і є обов`язковими до виконання. Контроль за виконанням судового рішення здійснює суд. Таким чином право на судовий захист є конституційною гарантією прав і свобод людини і громадянина, а обов`язкове виконання судових рішень складовою права на справедливий судовий захист.
Відповідно до ч.ч. 2, 3 ст.14 КАС України судові рішення, що набрали законної сили, є обов`язковими до виконання всіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими та службовими особами, фізичними і юридичними особами та їх об`єднаннями на всій території України. Невиконання судового рішення тягне за собою відповідальність, встановлену законом.
Статтею 370 КАС України визначено, що судове рішення, яке набрало законної сили, є обов`язковим для учасників справи, для їхніх правонаступників, а також для всіх органів, підприємств, установ та організацій, посадових чи службових осіб, інших фізичних осіб і підлягає виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, або за принципом взаємності, - за її межами. Невиконання судового рішення тягне за собою відповідальність, встановлену законом.
Згідно з положеннями ч.1 ст. 383 КАС України особа-позивач, на користь якої ухвалено рішення суду, має право подати до суду першої інстанції заяву про визнання протиправними рішень, дій чи бездіяльності, вчинених суб`єктом владних повноважень - відповідачем на виконання такого рішення суду, або порушення прав позивача, підтверджених таким рішенням суду.
Таким чином нормами процесуального закону встановлено порядок виконання судових рішень в адміністративних справах та визначено певну послідовність дій, які необхідно вчинити для зобов`язання відповідача належним чином виконати рішення суду.
Вказані правові норми мають на меті забезпечити належне виконання судового рішення. Підставами їх застосування є саме невиконання судового рішення, ухваленого на користь особи-позивача, та обставини, що свідчать про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень, пов`язаних з невиконанням судового рішення в цій справі.
Наявність у КАС України спеціальних норм, спрямованих на забезпечення належного виконання судового рішення, виключає можливість застосування загального судового порядку захисту прав та інтересів стягувача шляхом подання позову. Судовий контроль за виконанням судового рішення здійснюється в порядку, передбаченому КАС України, який не передбачає можливості подання окремого позову, предметом якого є спонукання відповідача до виконання судового рішення.
Аналогічна позиція викладена в постанові Верховного Суду від 22.08.2019 у справі № 522/10140/17 та від 21.11.2019 у справі № 802/1933/18-а, від 30.03.2021 у справі № 580/3376/20.
Положеннями ч. 6 ст. 383 КАС України визначено, що за відсутності обставин протиправності відповідних рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень - відповідача та порушення ним прав, свобод, інтересів особи-позивача, суд залишає заяву без задоволення. За наявності підстав для задоволення заяви суд постановляє ухвалу в порядку, передбаченому статтею 249 цього Кодексу.
Згідно з ч. 1 ст. 249 КАС України суд, виявивши під час розгляду справи порушення закону, може постановити окрему ухвалу і направити її відповідним суб`єктам владних повноважень для вжиття заходів щодо усунення причин та умов, що сприяли порушенню закону.
Таким чином, суд застосовує до суб`єкта владних повноважень - відповідача положення ст.383 КАС України та постановляє окрему ухвалу в разі встановлення факту невиконання відповідачем дій зобов`язального характеру, визначених рішенням суду.
Згідно матеріалів справи та  змісту позовних вимог, позивач просив визнати протиправною бездіяльність Військової частини НОМЕР_1 щодо не нарахування та не виплати ОСОБА_2 сум  індексації грошового забезпечення за період з 01 січня 2016 року по 28 лютого 2018 року та зобов`язати Військову частину НОМЕР_1 нарахувати не виплачені ОСОБА_2  суми індексації грошового забезпечення за період з 01 січня 2016 року по 28 лютого 2018 року та виплатити їх на користь позивача.
Отже, позивачем під час звернення до суду із позовною заявою в межах даної справи не було заявлено вимоги щодо нарахування та виплати індексації грошового забезпечення з визначенням базового місяця, і зокрема щодо визначення базового місяця - січень 2008 року.
Рішенням Вінницького окружного адміністративного суду від 07.09.2020  адміністративний позов задоволено повністю.
Визнано протиправною бездіяльність Військової частини НОМЕР_1 щодо не нарахування    та не виплати ОСОБА_2 індексації грошового забезпечення за період з 01 січня 2016 року по 28 лютого 2018 року включно.
Зобов`язано Військову частину НОМЕР_1 нарахувати та виплатити ОСОБА_2 індексацію грошового забезпечення за період з 01 січня 2016 року по 28 лютого 2018 року включно.
Колегія суддів зазначає, що резолютивна частина рішення суду, з огляду на позовні вимоги, не містить зобов`язань для відповідача у нарахуванні та виплаті індексації грошового забезпечення позивача з розрахунку базового місяця - січня 2008 року.
Крім того,  Вінницький окружний адміністративний суд у рішенні від 07.09.2020 зазначив, що повноваження щодо обрахунку індексації, в тому числі, щодо визначення базового місяця для такого нарахування, у відповідності до положень Порядку № 1078 та Закону № 1282-XII, покладається на відповідача, а тому, підстави для зобов`язання останнього здійснити розрахунок індексації позивача з урахуванням базового місяця - січень 2008 року, відсутні.
Таким чином, апеляційний суд погоджується з висновком суду першої інстанції, що оскільки правомірність визначення базового місяця, який враховується для нарахування та виплати індексації грошового забезпечення не досліджувалася Вінницьким окружним адміністративним судом під час ухвалення рішення 07.09.2020 по суті позовних вимог, то такі обставини не підлягають з`ясуванню при розгляді заяви в порядку ст.383 КАС України.
Частиною 6 ст.383 КАС України, передбачено, що за відсутності обставин протиправності відповідних рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень - відповідача та порушення ним прав, свобод, інтересів особи-позивача, суд залишає заяву без задоволення. За наявності підстав для задоволення заяви суд постановляє ухвалу в порядку, передбаченому статтею 249 цього Кодексу.
Отже,  підставами їх застосування є саме невиконання судового рішення, ухваленого на користь особи-позивача та обставини, що свідчать про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень, пов`язаних з невиконанням судового рішення в цій справі.
При цьому колегія суддів зазначає, що згідно матеріалів справи рішення Вінницького окружного адміністративного суду від 07.09.2020 виконано. Так, на виконання судового рішення Військова частина НОМЕР_1 нарахувала та виплатила  індексацію за період з 01.01.2016 по 28.02.2018, що також не заперечується ОСОБА_1 (а.с. 121).
Таким чином оскільки, рішення суду фактично виконано відповідачем, а позивач не погоджується із обставинами, які не були предметом дослідження при розгляді справи і щодо яких судовим рішенням при зобов`язанні суб`єкта владних повноважень не наводились відповідні висновки, а тому вирішення порушених питань можливе шляхом ухвалення рішення суду за наслідком розгляду вимог у порядку позовного провадження, а не шляхом постановлення ухвали в порядку статті 249 КАС України.
Підсумовуючи наведене суд першої інстанції дійшов вірного висновку щодо відсутності підстав для задоволення заяви ОСОБА_1 в порядку ст. 383 КАС України та визнання протиправними дії щодо неналежного виконання рішення суду від 07.09.2020.
VІІІ. ВИСНОВОК ЗА РЕЗУЛЬТАТАМИ РОЗГЛЯДУ АПЕЛЯЦІЙНОЇ СКАРГИ
На підставі викладеного та приймаючи до уваги, що суд першої інстанції при ухваленні оскаржуваного рішення вірно встановив фактичні обставини справи, дослідив наявні докази, надав їм належну оцінку, та прийняв законне і обґрунтоване рішення, висновки суду відповідають обставинам справи, а тому підстав для його скасування не вбачається.
Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 315, 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права. 
Керуючись ст.ст. 243, 250, 308, 311, 315, 316, 321, 322, 325, 329 КАС України, суд 
П О С Т А Н О В И В :
апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а ухвалу Вінницького окружного адміністративного суду від 27 квітня 2023 року - без змін.
Постанова суду набирає законної сили з дати її прийняття та оскарженню не підлягає згідно ст. 328 КАС України. 

Головуючий	 	 	Ватаманюк Р.В.	
 	 	 	 	
Судді	 	    	Сапальова Т.В.    Капустинський М.М.