УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
 
4 вересня 2023 року
м. Київ
справа № 717/786/22
провадження № 51 - 4495 ск 23
Верховний Суд колегією суддів Першої судової палати Касаційного кримінального суду у складі:
головуючого           ОСОБА_1 ,
суддів                       ОСОБА_2 ,  ОСОБА_3 , 
розглянувши касаційну скаргу прокурора ОСОБА_4 , який брав участь 
у розгляді кримінального провадження у суді першої інстанції, на ухвалу Чернівецького апеляційного суду від 12 травня 2023 року щодо ОСОБА_5 ,
встановив:
За вироком Кельменецького районного суду Чернівецької області від 17 березня 2023 року
ОСОБА_5 ,  ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця 
та жителя м. Чернівці,
засуджено за ст. 116 Кримінального кодексу України (далі - КК) та призначено покарання у виді позбавлення волі на строк 3 роки 6 місяців.
Зараховано в строк відбування покарання перебування його під вартою з 
19 березня 2022 року по 17 березня 2023 року.
Вирішено питання про долю речових доказів та стягнення процесуальних витрат. 
Суд першої інстанції встановив, що ОСОБА_5 19 березня 2022 року приблизно о 19-ій годині в будинку АДРЕСА_1 , перебуваючи у стані сильного душевного хвилювання, зумовленого поводженням потерпілого ОСОБА_6 , що принижувало честь і гідність ОСОБА_5 , яке проявилося у висловлюванні образ на адресу його неповнолітніх дітей та підтримці військової агресії Російської Федерації і Республіки Білорусь проти України, умисно наніс потерпілому не менше 20 ударів руками та ногами в область обличчя, голови, рук та тулуба, спричинивши останньому тяжких тілесних ушкоджень, від яких він помер.
Оскаржуваною ухвалою апеляційного суду апеляційну скаргу сторони захисту було задоволено, вказаний вирок змінено та на підставі статей 75, 76 КК звільнено ОСОБА_5 від відбування призначеного покарання з випробуванням 
з іспитовим строком тривалістю 1 рік та покладено на нього обов`язки, передбачені ст. 76 КК. У решті вирок залишено без зміни. 
У касаційній скарзі прокурор, не оспорюючи доведеності винуватості 
ОСОБА_5 у вчиненні кримінального правопорушення порушує питання про скасування вказаної ухвали та призначення нового розгляду в суді апеляційної інстанції через неправильне застосування цим судом положень ст. 75 КК, що, 
на думку прокурора, потягло невідповідність призначеного покарання тяжкості кримінального правопорушення й особі засудженого через м`якість. На обґрунтування цим вимог прокурор посилається на те, що апеляційним судом не було враховано того, що вказаний злочин було вчинено щодо особи похилого віку 
і наслідком дій засудженого стала смерть потерпілого. З огляду на це прокурор вважає, що приймаючи рішення про звільнення ОСОБА_5 від відбування покарання з випробуванням на підставі ст. 75 КК апеляційний суд не мотивував своє рішення належним чином.
Колегія суддів, вивчивши доводи касаційної скарги та долучені до неї копії судових рішень, дійшла висновку про таке. 
Висновки судів першої та апеляційної інстанцій щодо фактичних обставин вчинення кримінального правопорушення та правильність кваліфікації дій ОСОБА_5 за ст. 116 КК у касаційній скарзі не оспорюються та 
не заперечуються.
Відповідно до вимог 50, 65 КК особі, яка вчинила злочин, має бути призначено покарання необхідне й достатнє для її виправлення і попередження нових злочинів. Виходячи з указаної мети й принципів справедливості, співмірності та індивідуалізації, покарання повинно бути адекватним характеру вчинених дій, 
їх небезпечності та даним про особу винного. Домірність покарання за злочин 
є проявом справедливості, як однієї з основоположних засад кримінального провадження
У ст. 65 КК визначено загальні засади призначення покарання, які наділяють суд правом вибору між однією із форм реалізації кримінальної відповідальності - призначити покарання або звільнити від покарання чи від його відбування, кожна 
з яких є законною. Завданням такої форми є виправлення та попередження нових злочинів. Ця функція за своєю правовою природою є дискреційною, оскільки потребує врахування та оцінки конкретних обставин справи, ступеня тяжкості вчиненого злочину, особи винного, обставин, що впливають на покарання.
Реалізація цієї функції становить правозастосовну інтелектуально-вольову діяльність суду, в рамках якої і приймається рішення про можливість виправлення засудженого без відбування покарання. За змістом ст. 75 КК рішення про звільнення від відбування покарання з випробуванням суд може прийняти лише 
у випадку, якщо при призначенні покарання певного виду і розміру, враховуючи тяжкість злочину, особу винного та інші обставини справи, дійде висновку про можливість виправлення засудженого без відбування покарання.
Системне тлумачення цих правових норм дозволяє дійти висновку, що питання призначення кримінального покарання та звільнення від його відбування повинні вирішуватися з урахуванням мети покарання.
Дотримання загальних засад призначення покарання є гарантією обрання винній особі необхідного й доцільного заходу примусу, яке би ґрунтувалося на засадах законності, гуманізму, індивідуалізації та сприяло досягненню справедливого балансу між правами і свободами людини та захистом інтересів держави й суспільства.
Як убачається зі змісту оскаржуваної ухвали, цих вимог суд апеляційної інстанції дотримався наведених вимог матеріального права.
У касаційній скарзі прокурор вказує, що призначене ОСОБА_5 покарання 
із застосуванням положень ст. 75 КК є неправильним та явно несправедливим через м`якість. На його думку, апеляційний суд у повній мірі не врахував конкретні обставини вчинення кримінального правопорушення та наслідки скоєного.  
Проте, усупереч твердженням прокурора, суд, призначаючи засудженому покарання, врахував усі обставини, які мають правове значення, в тому числі 
й ті, на які він посилається в касаційній скарзі.
У вказаній ухвалі апеляційний суд дотримуючись принципу індивідуалізації, дав належну оцінку ступеню тяжкості вчиненого засудженим злочину виходячи 
не лише з визначених у ст. 12 КК формальних критеріїв, а і з особливостей конкретного кримінального правопорушення.
Водночас цей суд, погодившись із судом першої інстанції, врахував ступінь тяжкості вчиненого злочину, який відповідно до положень ст. 12 КК відноситься до категорії нетяжких злочинів, особу винного, які раніше не судимий, за місцем роботи та проживання характеризується позитивно, офіційно працевлаштований 
і має на утриманні двох неповнолітніх дітей. Обставинами, що пом`якшують покарання суд визнав щире каяття засудженого, сприяння в розкритті злочину та визнання вини, а, яка обтяжує - вчинення злочину щодо особи похилого віку.
Разом із цим, судом апеляційної інстанції також було взято до уваги думку потерпілого, який не мав претензій майнового та морального характеру до ОСОБА_5 і  просив задовольнити апеляційну скаргу захисника, а також те, 
що причиною конфлікту була підтримка потерпілим воєнної агресії Російської Федерації проти України. 
Зазначені обставини, які підлягають обов`язковому врахуванню, і додержання принципу співмірності та індивідуалізації покарання стали підставою для висновку апеляційного суду про можливість досягти мети заходу примусу без ізоляції ОСОБА_5 від суспільства, але в умовах здійснення контролю за його поведінкою впродовж іспитового строку тривалістю 1 рік, який є достатнім для того, щоб останній довів своє виправлення.
Таким чином, належно умотивувавши свою позицію суд апеляційної інстанції обґрунтовано вирішив звільнити засудженого від відбування покарання 
з випробуванням із застереженнями, що у разі порушення покладених на нього обов`язків, останній буде відбувати призначене покарання реально, і таке рішення суду не суперечить положенням ст. 75 КК.
Переконливих аргументів, які би ставили під сумнів законність оскаржуваного рішення та вмотивованість його висновків з питань неправильного застосування закону України про кримінальну відповідальність прокурор у касаційній скарзі не навів, і таких даних зі змісту цього рішення не вбачається.
З огляду на викладене, касаційна скарга прокурора та додані до неї матеріали 
не дають підстав для її задоволення, а тому колегія суддів вважає необхідним відмовити у відкритті касаційного провадження відповідно положень до п. 2 ч. 2 
ст. 428 КПК.
Враховуючи викладене і керуючись ч. 2 ст. 428 КПК, Верховний Суд
постановив:
Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою
прокурора на ухвалу Чернівецького апеляційного суду від 12 травня 2023 року щодо ОСОБА_5 .
Ухвала оскарженню не підлягає.
Судді:

ОСОБА_1                                       ОСОБА_2                                    ОСОБА_3