Ухвала
03 жовтня 2023 року
м. Київ
 
справа № 569/12552/22
провадження № 61-13579ск23
Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду: Русинчука М. М. (суддя-доповідач), Антоненко Н. О., Дундар І. О., вирішуючи питання про відкриття касаційного провадження за касаційною скаргою ОСОБА_1 , підписаною представником Оспановим Романом Олеговичем , на рішення Рівненського міського суду Рівненської області від 30 травня 2023 року та постанову Рівненського апеляційного суду від 18 серпня 2023 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Рівненський молодіжний жилий комплекс», третя особа - ОСОБА_3 , про визнання майнових прав на об`єкт незавершеного будівництва та за зустрічним позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Рівненський молодіжний жилий комплекс» до ОСОБА_1 про визнання недійсним договору купівлі-продажу,
ВСТАНОВИВ:
У серпні 2022 року ОСОБА_4 звернулася до суду з позовною заявою до ТОВ «Рівненський молодіжний жилий комплекс», третя особа - ОСОБА_3 , в якому просила визнати за нею майнові права на однокімнатну квартиру будівельний АДРЕСА_1 та стягнути судові витрати.
Позовні вимоги обґрунтовувала тим, що 23 липня 2021 року між ОСОБА_1 та ТОВ «Рівненський молодіжний жилий комплекс» укладено договір купівлі-продажу майнових прав на об`єкт незавершеного будівництва житлового призначення. Відповідно до пункту 1.1. Первинний власник продає у власність Новому власнику майнові права на однокімнатну квартиру будівельний АДРЕСА_1 , а Новий власник приймає майнові права на вказану квартиру. Згідно пункту 1.3. Загальна вартість майнових прав на квартиру, що передається за цим Договором становить 553 840,00 грн. Згідно пункту 1.4. Новий власник зобов`язується сплатити Первинному власнику загальну вартість майнових прав на квартиру, що передається за цим договором до 23 серпня 2021 року. Наступного дня після підписання договору - 24 липня 2021 року з метою виконання своїх обов`язків за Договором ОСОБА_1 перебуваючи у приміщенні відповідача передала менеджеру з продажу нерухомості ТОВ «Рівненський МЖК» ОСОБА_3 в рахунок оплати вартості квартири будівельний АДРЕСА_1 кошти в розмірі 21 758,00 доларів США, яка зобов`язалася внести грошові кошти в касу товариства, про що остання написала розписку.
Позивач зазначила, що здійснила всі передбачені Договором дії, необхідні для придбання майнових прав на об`єкт незавершеного будівництва квартиру до 23  серпня 2021 року, в повному обсязі внесла оплату загальної вартості майнових прав на квартиру, що були відчужені на її користь за таким Договором, та набула майнових прав на однокімнатну квартиру будівельний АДРЕСА_1 .
05 жовтня 2022 року ТОВ «Рівненський молодіжний жилий комплекс» подав до суду зустрічну позовну заяву до ОСОБА_1 про визнання недійсним договору купівлі-продажу, укладеного 23 липня 2021 року між сторонами.
Позовні вимоги обґрунтовані тим, що директор ТОВ «Рівненський МЖК» Дем`янчук Н. М. не підписувала договір купівлі-продажу майнових прав на об`єкт незавершеного будівництва житлового призначення від 23 липня 2021 року. Рішення про надання згоди на вчинення правочину, якщо вартість майна, робіт та послуг що є предметом такого правочину перевищує 10% вартості чистих активів товариства відповідно до останньої фінансової звітності, приймаються виключно загальними зборами учасників, згоди на укладення такого правочину надано не було. Сплата коштів за Договором купівлі-продажу майнових прав на об`єкт незавершеного будівництва житлового призначення від 23 липня 2021 року в розмірі 553 840,00 грн повинна була відбуватися лише в гривні шляхом переказу коштів на поточний рахунок ТОВ «Рівненський МЖК», натомість ОСОБА_1 не здійснювала перерахування коштів на банківський рахунок ТОВ «Рівненський МЖК», а передала, як вона стверджує для ОСОБА_3 24 липня 2021 року кошти в розмірі 21 758 доларів США, за офіційним курсом НБУ 27,1915 за 1 дол. США становить 591 632,66 грн. Передача будь-яких коштів ОСОБА_1 для ОСОБА_3 не свідчить про сплату коштів саме для ТОВ «Рівненський МЖК», а є підтвердженням виникнення зобов`язань між вказаними фізичними особами. Договір купівлі-продажу майнових прав на об`єкт незавершеного будівництва житлового призначення від 23 липня 2021 року є недійсний.
Рішенням Рівненського міського суду Рівненської області від 30 травня 2023 року у задоволенні позову ОСОБА_1 відмовлено. У задоволенні зустрічного позову ТОВ «Рівненський МЖК» відмовлено.
Постановою Рівненського апеляційного суду від 18 серпня 2023 року рішення суду першої інстанції залишено без змін.
У вересні 2023 року представник ОСОБА_1 - адвокат Оспанов Р. О. подав до Верховного Суду касаційну скаргу, у якій посилаючись на порушення норм процесуального права та неправильне застосування норм матеріального права, просить скасувати рішення Рівненського міського суду Рівненської області від 30  травня 2023 року та постанову Рівненського апеляційного суду від 18 серпня 2023 року, ухвалити нове рішення про задоволення первісного позову.
У відкритті касаційного провадження слід відмовити з таких мотивів.
Європейський суд з прав людини зауважує, що спосіб, у який стаття 6 Конвенції застосовується до апеляційних та касаційних судів, має залежати від особливостей процесуального характеру, а також до уваги мають бути взяті норми внутрішнього законодавства та роль касаційних судів у них. Вимоги до прийнятності апеляції з питань права мають бути більш жорсткими ніж для звичайної апеляційної скарги. З урахуванням особливого характеру ролі Верховного Суду як касаційного суду, процедура, яка застосовується у Верховному Суді, може бути більш формальною (LEVAGES PRESTATIONS SERVICES v. FRANCE, № 21920/93, § 45, ЄСПЛ, від 23 жовтня 1996 року; BRUALLA GOMEZ DE LA TORRE v. SPAIN, № 26737/95, § 37, 38, ЄСПЛ, від 19  грудня 1997 року).
Однією з основних засад судочинства є забезпечення права на касаційне оскарження судового рішення у випадках, встановлених законом (пункт 8 частини другої статті 129 Конституції України, пункт 9 частини третьої статті 2 ЦПК України).
Згідно з пунктом 2 частини третьої статті 389 ЦПК України не підлягають касаційному оскарженню судові рішення у малозначних справах та у справах з ціною позову, що не перевищує двохсот п`ятдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім випадків, якщо: касаційна скарга стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики; особа, яка подає касаційну скаргу, відповідно до цього Кодексу позбавлена можливості спростувати обставини, встановлені оскарженим судовим рішенням, при розгляді іншої справи; справа становить значний суспільний інтерес або має виняткове значення для учасника справи, який подає касаційну скаргу; суд першої інстанції відніс справу до категорії малозначних помилково.
Відповідно до пункту 2 частини шостої статті 19 ЦПК України для цілей цього Кодексу малозначними справами є справи незначної складності, визнані судом малозначними, крім справ, які підлягають розгляду лише за правилами загального позовного провадження, та справ, ціна позову в яких перевищує двісті п`ятдесят розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.
Предметом касаційного оскарження є судові рішення, ухвалені у справі про визнання майнових прав на об`єкт незавершеного будівництва вартістю 553 840,00 грн та визнання недійсним договору купівлі-продажу цього об'єкта.
Отже, зазначена справа є справою незначної складності, не є справою, яка підлягає розгляду лише за правилами загального позовного провадження, та справою, ціна позову в яких перевищує двісті п`ятдесят розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.
Європейський суд з прав людини зауважує, що національні суди мають вибирати способи такого тлумачення, які зазвичай можуть включати акти законодавства, відповідну практику, наукові дослідження тощо (VOLOVIK v. UKRAINE, № 15123/03, § 45, ЄСПЛ, 06 грудня 2007 року).
Тлумачення статті 19 ЦПК України свідчить, що малозначна справа є такою в силу своїх властивостей, незалежно від того чи визнавав її такою суд першої чи апеляційної інстанції. Оскільки частина шоста статті 19 ЦПК України розміщена в розділі 1 Загальних положень ЦПК України, то вона поширюються й на стадію касаційного провадження.
З урахуванням предмету позову, характеру правовідносин, складності справи, а також значення справи для сторін, Верховний Суд вважає за можливе визнати цю справу малозначною.
Посилання на випадки, передбачені пунктом 2 частини третьої статті 389 ЦПК України за наявності яких судове рішення у малозначній справі підлягає касаційному оскарженню, касаційна скарга та додані до неї матеріали не містять.
Відповідно до вимог пункту 1 частини другої статті 394 ЦПК України суд відмовляє                             у відкритті касаційного провадження у справі, якщо касаційну скаргу подано на судове рішення, що не підлягає касаційному оскарженню.
Оскільки касаційна скарга подана на судові рішення, що не підлягають касаційному оскарженню, у відкритті касаційного провадження слід відмовити.
Керуючись статтями 19, 260, 389, 394 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду
УХВАЛИВ:
Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою  ОСОБА_1 , підписаною представником Оспановим Романом Олеговичем , на рішення Рівненського міського суду Рівненської області від 30 травня 2023 року та постанову Рівненського апеляційного суду від 18 серпня 2023 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Рівненський молодіжний жилий комплекс», третя особа - ОСОБА_3 , про визнання майнових прав на об`єкт незавершеного будівництва та за зустрічним позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Рівненський молодіжний жилий комплекс» до ОСОБА_1 про визнання недійсним договору купівлі-продажу.
Копію ухвали, разом з доданими до скарги матеріалами направити особі, яка подавала касаційну скаргу. 
Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та оскарженню не підлягає.
Судді                                                                                                                       М. М. Русинчук
                                                                                                                                   Н. О. Антоненко
І. О. Дундар