СХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 липня 2023 року                                     м. Харків                        Справа № 922/1533/23  

          Східний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:
головуючий суддя Лакіза В.В., суддя Бородіна Л.І. , суддя  Здоровко Л.М.
за участі секретаря судового засідання Фурсової А.М.,
за участі представників учасників справи:
позивача – Чуб С.В., ордер серії АХ№1137392 від 27.06.2023
відповідача –  Федорович Ю.С., дов. №01-46/3481 від 28.06.2023, Квіцінська  А.І., дов. №01-46/4324 від 23.11.2022
розглянувши апеляційну скаргу Акціонерного товариства “Харківобленерго”, м.Харків (вх.№971 Х/2)
на ухвалу Господарського суду Харківської області від 03.05.2023 у справі №922/1533/23 (повний текст складено 03.05.2023, суддя Лаврова Л.С.) 
за позовом Державного підприємства "Новопокровський комбінат хлібопродуктів", селище міського типу Новопокровка, Харківська обл.
до   Акціонерного товариства “Харківобленерго” , м. Харків
про зобов`язання здійснити перерахунок вартості послуг,- 

ВСТАНОВИВ:

У травні 2023 року Державне підприємство "Новопокровський комбінат хлібопродуктів" звернулось до Господарського суду Харківської області з позовною заявою до Акціонерного товариства “Харківобленерго” в якій просило  суд:
- зобов`язати Акціонерне товариство “Харківобленерго” здійснити перерахунок вартості наданих послуг із розподілу електричної енергії Державному підприємству “Новопокровський комбінат хлібопродуктів” за січень 2023 року та подальші періоди за договором про надання послуги з розподілу електричної енергії від 01.01.2019 №14074 шляхом застосування тарифів для 1 класу напруги споживача за всіма точками продажу незалежно від ступенів напруги;
- зобов`язати Акціонерне товариство “Харківобленерго” відобразити перерахунок вартості наданих послуг із розподілу електричної енергії за тарифом 1 класу напруги у відповідних рахунках та актах за січень 2023 року та наступні періоди.
Судові витрати покласти на Акціонерне товариство “Харківобленерго”.
В обґрунтування позовних вимог позивач зазначав, що умови договору були змінені АТ “Харківобленерго” самовільно, про зміну тарифу та ціни ДП “Новопокровський комбінат хлібопродуктів” не повідомило, а тому вважав про наявність підстав для здійснення перерахунку вартості наданих у січні 2023 року та подальших періодах послуг із розподілу електричної енергії за договором шляхом застосування тарифів для 1 класу напруги споживача за всіма точками продажу незалежно від ступенів напруги; відображення перерахунку у відповідних актах та рахунках за січень 2023 року та наступних періодах.
02.05.2023 ДП "Новопокровський комбінат хлібопродуктів" звернулось до Господарського суду Харківської області із заявою про забезпечення позову. 
Позивач просив заборонити АТ “Харківобленерго” на період розгляду судом справи здійснювати нарахування тарифів за розподіл електричної енергії за 2 класом напруги Державному підприємству “Новопокровський комбінат хлібопродуктів” та вчиняти дії щодо припинення/обмеження розподілу електричної енергії ДП “Новопокровський комбінат хлібопродуктів” за договором до прийняття рішення по суті у даній справі.
Ухвалою Господарського суду Харківської області від 03.05.2023 задоволено частково заяву Державного підприємства "Новопокровський комбінат хлібопродуктів" про забезпечення позову. Ухвалено вжити заходи забезпечення позову шляхом заборони АТ “Харківобленерго” вчиняти дії щодо припинення/обмеження розподілу електричної енергії ДП “Новопокровський комбінат хлібопродуктів” за договором до прийняття рішення по суті у даній справі.
Не погодившись з ухвалою місцевого господарського суду про забезпечення позову від 03.05.2023 Акціонерне товариство “Харківобленерго” звернулось до Східного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою в якій, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, просить ухвалу Господарського суду Харківської області від 03.05.2023 у справі №922/1533/23 скасувати та відмовити у задоволенні заяви позивача про забезпечення позову. Просив розгляд апеляційної скарги здійснювати у судовому засіданні з повідомленням (викликом) апелянта; судові витрати по сплаті судового збору покласти на позивача.
Обґрунтовуючи апеляційну скаргу відповідач зазначає, що позивач не обґрунтував  підстави для вжиття заходів забезпечення позову, як то встановлено ч. 2 ст.  136 ГПК України та не довів, що невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або забезпечити ефективний захист, поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся. 
При цьому, апелянт зазначає, що в обґрунтування необхідності забезпечення позову позивач посилається на те, що під час отримання рахунку на сплату використаної електричної енергії його було попереджено відповідачем, що  у разі несплати заборгованості, буде здійснено відключення підприємства від розподілу та поставки електричної енергії. Однак, в матеріалах справи відсутні жодні докази наміру АТ «Харківобленерго» вчиняти будь-які дії, спрямовані на припинення/обмеження розподілу електричної енергії позивачу. Разом з тим, відповідно до п. 7.5 Правил роздрібного ринку електричної енергії, затверджених Постановою Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сфері енергетики та комунальних послуг 14.03.2018 № 312  (далі Правила №312) передумовою для припинення/обмеження постачання електроенергії є вручення (направлення) відповідачем  позивачу відповідного повідомлення із зазначення конкретних відомостей встановлених п. 7.5 Правил роздрібного ринку електричної енергії (зокрема, суми заборгованості та періоду, за який ця заборгованість виникла) та попередженням про відключення  не пізніше ніж за 5 робочих днів до дня відключення. 
Крім того, вважає, що у заяві про забезпечення позову позивачем не доведено факту, що невжиття заходів забезпечення може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду у разі його постановлення на користь позивача.
Також звертає увагу на те, що відповідно до частини  6 статті 140 ГПК України в ухвалі про забезпечення позову суд зазначає вид забезпечення позову і підстави його обрання та вирішує питання зустрічного забезпечення,  проте, оскаржуваною ухвалою не вирішено питання зустрічного забезпечення.
Ухвалою Східного апеляційного господарського суду від 26.06.2023 у справі №922/1533/23  відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою Акціонерного товариства “Харківобленерго” на ухвалу Господарського суду Харківської області від 03.05.2023 у справі №922/1533/23 та призначено справу до розгляду на 06.07.2023 о 12:45 год.
Позивач у відзиві на апеляційну скаргу проти доводів заперечує, вважає оскаржувану ухвалу законною та обґрунтованою, просить залишити її без змін, а апеляційну скаргу – без задоволення.
Свої заперечення обґрунтовує тим, що у зв`язку із здійсненням відповідачем  нарахуванням позивачеві вартості розподілу електричної енергії за 2 класом напруги, що позивач вважає неправомірним і що є предметом спору у даній справі,  у позивача виникає заборгованість по сплаті вартості розподілу, що може призвести до зниження обсягу постачання чи припинення частково або повністю відповідачем розподілу та постачання електричної енергії.
Також звертає увагу на те, що законодавством (підпунктом 6 п. 5.1.1. глави 5.1. розділу V,  підпунктом  4 п. 5.1.9. глави 5.1.  розділу  V Правил №312) передбачено право оператора системи, яким є відповідач, здійснити тимчасове припинення розподілу електричної енергії, обмежити обсяг її розподілу (передачі) або відключити споживача, яким є позивач, від мереж без згоди останнього у зв`язку із заборгованістю за договором. Законодавством також передбачено звільнення оператора системи від відповідальності за майнову шкоду, спричинену споживачу внаслідок таких дій.
Позивач зазначає, що його підприємство здійснює виробництво борошна, збереження та переробку зерна, грануляцію висівок і шротів, їх імпорту і  експорту. Згідно з Постановою Кабінету Міністрів України №83 від 04.03.2015 «Про затвердження переліку об`єктів державної власності, що має стратегічне значення для економіки та безпеки держави» підприємство було віднесено до переліку стратегічних. Відключення та/або обмеження обсягу передачі/розподілу електричної енергії неминуче призведе до зупинення роботи підприємства, а отже до збитків самого підприємства, його контрагентів, вимушеної втрати роботи та заробітку для працівників, сплату податків. 
Окрім цього, стверджує, що у разі припинення відповідачем електропостачання об`єктів позивача та встановлення судом безпідставності такого припинення, процедура відновлення постачання електричної енергії займе тривалий проміжок часу у зв`язку з тим, що за своєю суттю постачання електричної енергії передбачає складну технологічну процедуру.
Таким чином, позивач вважає, що обраний ним захід забезпечення є ефективним засобом запобігання порушення прав останнього та необхідним для встановлення механізму відновлення порушеного права у разі задоволення позову. Невжиття зазначених заходів до забезпечення позову значно ускладнить виконання рішення господарського суду в разі прийняття його на користь позивача, оскільки за час розгляду справи в суді з боку відповідача можуть бути вчинені дії щодо припинення надання послуг з електропостачання по договору.
Представники відповідача в судовому засіданні 06.07.2023 підтримали апеляційну скаргу та просили її задовольнити, оскаржувану ухвалу скасувати. Представник позивача проти доводів апеляційної скарги заперечував з підстав, наведених у відзиві на апеляційну скаргу та просив у задоволенні скарги відмовити, оскаржувану ухвалу залишити без змін.
До початку судового засідання 06.07.2023  на адресу Східного апеляційного господарського суду від позивача надійшло клопотання про відкладення розгляду справи (вх.№7881), в якому він просить відкласти судове засідання, посилаючись на те, що позивачу зі змісту заперечень, поданих 22.06.2023 відповідачем в рамках даної  справи, стало відомо про незаконне захоплення відповідачем частини майна позивача , а також на те, що  близько  смт Новопокровка, де здійснює свою господарську діяльність  позивач, постійно відбуваються бойові дії.
Колегія суддів, розглянувши зазначене клопотання, дійшла висновку про відмову в його задоволенні, зважаючи на таке.
Згідно з частинами 1 та 2 статті 216 ГПК України суд відкладає розгляд справи у випадках, встановлених  частиною другою   статті 202 цього Кодексу.
Якщо спір, розгляд якого по суті розпочато, не може бути вирішено в даному судовому засіданні, судом може бути оголошено перерву в межах встановлених цим Кодексом строків розгляду справи, тривалість якої визначається відповідно до обставин, що її викликали, з наступною вказівкою про це в рішенні або ухвалі.
Відповідно до частини 2 статті 202 ГПК України суд відкладає розгляд справи в судовому засіданні в межах встановленого цим Кодексом строку з таких підстав:
1) неявка в судове засідання учасника справи, щодо якого немає відомостей про направлення йому ухвали з повідомленням про дату, час і місце судового засідання;
2) перша неявка в судове засідання учасника справи, якого повідомлено про дату, час і місце судового засідання, якщо він повідомив про причини неявки, які судом визнано поважними;
3) виникнення технічних проблем, що унеможливлюють участь особи у судовому засіданні в режимі відеоконференції, крім випадків, коли відповідно до цього Кодексу судове засідання може відбутися без участі такої особи;
4) необхідність витребування нових доказів, у випадку коли учасник справи обґрунтував неможливість заявлення відповідного клопотання в межах підготовчого провадження.
Однак наведені позивачем у клопотанні обставини не є підставами для відкладення розгляду справи в розумінні частини 2 статті 202 ГПК України. 
Крім того,  наведені позивачем обставини не є предметом розгляду в межах предмету спору даної справи та не свідчать про неможливість розгляду апеляційної скарга  в даному судовому засіданні.
Розглянувши матеріали справи, а також викладені в апеляційній скарзі  та відзиві на апеляційну скаргу доводи відповідача  та позивача, заслухавши усні пояснення представників сторін, перевіривши в межах вимог апеляційної скарги правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та  процесуального права, а також повноту встановлених обставин справи та відповідність їх наданим доказам,  колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга  не підлягає задоволенню,  виходячи з наступного. 
Відповідно до ст. 136 ГПК України господарський суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 137 цього Кодексу заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.
Положення зазначеної норми пов`язують вирішення питання про забезпечення позову з обґрунтуванням обставин необхідності такого забезпечення в контексті положень      статті 73 ГПК України, яке (забезпечення) застосовується в якості гарантії задоволення вимог позивача. Умовою застосування заходів до забезпечення позову є достатньо обґрунтоване припущення, що майно, яке є у відповідача на момент пред`явлення позову до нього, може зникнути, зменшитися за кількістю або погіршитися за якістю на момент виконання рішення (Постанова Верховного Суду).
Згідно зі статтею 137 ГПК України позов забезпечується, зокрема забороною відповідачу вчиняти певні дії.
Забезпечення позову за правовою природою є засобом запобігання можливим порушенням майнових прав чи охоронюваних законом інтересів юридичної або фізичної особи, метою якого є уникнення можливого порушення в майбутньому прав та охоронюваних законом інтересів позивача, а також можливість реального виконання рішення суду та уникнення будь-яких труднощів при виконанні у випадку задоволення позову.
Аналогічні правові висновки щодо застосування статей 136, 137 Господарського процесуального кодексу України викладені у постановах Верховного Суду від 10.04.2018 у справі №910/19256/16, від 14.05.2018 у справі №910/20479/17, від 14.06.2018 у справі №916/10/18, від 23.06.2018 у справі №916/2026/17, від 16.08.2018 у справі №910/5916/18, від 11.09.2018 у справі №922/1605/18, від 14.01.2019 у справі №909/526/18, від 21.01.2019 у справі №916/1278/18, від 25.01.2019 у справі №925/288/17, від 26.09.2019 у справі №904/1417/19.
Верховний Суд у постановах від 29.06.2023 у справі №925/1316/22, від 04.07.2023 у справі №916/3638/22 зазначив, що під час вирішення питання про забезпечення позову господарський суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням: розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв`язку між конкретним заходом до забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; імовірності утруднення виконання або невиконання рішення господарського суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв`язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками даного судового процесу.
Достатньо обґрунтованим для забезпечення позову є підтверджена доказами наявність фактичних обставин, з якими пов`язується застосування певного виду забезпечення позову. У спорах майнового характеру про такі обставини може свідчити вчинення відповідачем дій, спрямованих на ухилення від виконання зобов`язання після пред`явлення вимоги чи подання позову до суду (реалізація майна чи підготовчі дії до його реалізації, витрачання коштів не для здійснення розрахунків з позивачем, укладення договорів поруки чи застави за наявності невиконаного спірного зобов`язання тощо). Саме лише посилання в заяві на потенційну можливість ухилення відповідача від виконання судового рішення без наведення відповідного обґрунтування не є достатньою підставою для задоволення відповідної заяви.
З урахуванням того, що предметом спору є немайнові вимоги, згідно з висновками об`єднаної палати Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 16.08.2018 у справі № 910/1040/18, які повинні враховуватися судом відповідно до частини 4 статті 236 ГПК України, суд мав дослідити, чи не призведе невжиття заявлених позивачем заходів до істотного ускладнення чи унеможливить ефективний захист або поновлення порушених прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся до суду, та чи зможе позивач захистити свої права в межах цього одного судового провадження без нових звернень до суду.
Адекватність заходу до забезпечення позову, що застосовується господарським судом, визначається його відповідністю вимогам, на забезпечення яких він вживається. Оцінка такої відповідності здійснюється господарським судом, зокрема, з урахуванням співвідношення прав (інтересу), про захист яких просить заявник, з вартістю майна, на яке вимагається накладення арешту, або майнових наслідків заборони відповідачу вчиняти певні дії.
При цьому обґрунтування необхідності забезпечення позову покладається саме на позивача та полягає у доказуванні обставин, з якими пов`язано вирішення питання про забезпечення позову. Під час вирішення питання про вжиття заходів щодо забезпечення позову господарським судам слід враховувати, що такими заходами не повинні застосовуватися обмеження, не пов`язані з предметом спору.
Співмірність передбачає співвідношення господарським судом негативних наслідків від вжиття заходів забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати в результаті невжиття цих заходів, з урахуванням відповідності права чи законного інтересу, за захистом яких заявник звертається до суду та наслідків заборони відповідачу здійснювати певні дії.
Обранням належного заходу забезпечення позову дотримується принцип співвіднесення виду заходу забезпечення позову із вимогами позивача, чим врешті досягаються: збалансованість інтересів сторін та інших учасників судового процесу під час вирішення спору, фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову та, як наслідок, ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача без порушення або безпідставного обмеження при цьому прав та охоронюваних інтересів інших учасників справи.
Окрім цього, Статтею 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод "Право на ефективний засіб юридичного захисту" встановлено, що кожен, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження.
У рішенні Конституційного Суду України від 16.06.2011 № 5-рп/2011 у справі N1-6/2011 зазначено, що судочинство охоплює, зокрема, інститут забезпечення позову, який сприяє виконанню рішень суду і гарантує можливість реалізації кожним конституційного права на судовий захист, встановленого статтею 55 Конституції України.
Згідно з рішенням Європейського суду з прав людини від 29.06.2006 у справі "Пантелеєнко проти України" засіб юридичного захисту має бути ефективним як на практиці, так і за законом. У рішенні Європейського суду з прав людини від 31.07.2003 у справі "Дорани проти Ірландії", зазначено, що поняття "ефективний засіб" передбачає запобігання порушенню або припиненню порушення, а так само встановлення механізму відновлення, поновлення порушеного права.
У справі "Каіч та інші проти Хорватії" (рішення від 17.07.2008) Європейський Суд з прав людини вказав, що для Конвенції було б неприйнятно, якби стаття 13 декларувала право на ефективний засіб захисту, але без його практичного застосування. Таким чином, обов`язковим є практичне застосування ефективного механізму захисту. Протилежний підхід суперечитиме принципу верховенства права.
Заяву про вжиття заходів до забезпечення позову позивач обґрунтовує тим, що підставою даного позову є самовільне  здійснення відповідачем без належного попередження позивача зміна умов Договору, а саме,  з січня 2023 року АТ “Харківобленерго”  встановлено 2 Клас з тарифом 1.05102 грн/кВт*г, замість 1 класу, що призводить до нарахування позивачу більшої вартості за електроенергію, ніж це передбачено умовами Договору та стало підставою звернення до суду з відповідним позовом. 
За повідомленням позивача, під час отримання рахунку АТ “Харківобленерго” було попереджене ДП “Новопокровський комбінат хлібопродуктів”, що у разі не сплати заборгованості, буде здійснено відключення підприємства від розподілу та поставки електричної енергії. 
Позивач повідомляє, що згідно з Постановою Кабінету Міністрів України №83 від 04.03.2015 «Про затвердження переліку об`єктів державної власності, що має стратегічне значення для економіки та безпеки держави» підприємство позивача віднесено до переліку стратегічних. На території Харківської області, зокрема, близько смт Новопокровка, де здійснює свою господарську діяльність державне підприємство «Новопокровський комбінат хлібопродуктів», постійно відбуваються активні бойові дії. Зокрема, 29.05.2022 о 23 годині 10 хвилин на території підприємства стався вибух через попадання на склад снаряду, що призвело до пошкодження будівель та майна Державного підприємства «Новопокровський комбінат хлібопродуктів» та частковому руйнуванню приміщень позивача. Позивач зазначає, що відповідно до п. 48 Класифікаційних ознак надзвичайних ситуацій, затверджених наказом Міністерства внутрішніх справ України від 06.08.2018 №658, така подія як вибух на державному підприємстві, що має стратегічне значення для економіки і безпеки держави, з пошкодженням технічного устаткування (обладнання) внаслідок руйнування будівель та споруд, є надзвичайною ситуацією. Втім, здійснюючи дії щодо ліквідації наслідків надзвичайної ситуації, підприємство намагається здійснювати всіма засобами свою господарську діяльність для забезпечення безперервного виробництва борошна, збереження та переробки зерна, грануляції висівок і шротів, їх імпорту і експорту, зберігає робочі місця та здійснює виплату заробітної плати. 
Таким чином, як вважає позивач, обраний ним захід забезпечення позову є ефективним засобом запобігання порушення прав останнього та необхідним для встановлення механізму відновлення порушеного права у разі задоволення позову, а невжиття зазначених заходів до забезпечення позову вважає таким, що значно ускладнить виконання рішення господарського суду в разі прийняття його на користь позивача, оскільки за час розгляду справи в суді з боку відповідача можуть бути вчинені дії щодо припинення надання послуг з електропостачання по договору.
Частково задовольняючи заяву позивача, суд першої інстанції  дійшов висновку про адекватність та співмірність зазначених заявником заходів забезпечення позову, який на час апеляційного провадження вже поданий та розглядається судом. Колегія суддів погоджується із висновком місцевого господарського суду про часткове задоволення заяви про забезпечення позову, оскільки вважає, що в даному випадку невжиття  таких заходів забезпечення у разі задоволення позовних вимог, може призвести до порушення вимоги щодо справедливого та ефективного захисту прав заявника (позивача), оскільки він не зможе їх захистити в межах одного цього судового провадження без нових звернень до суду, що потягне за собою додаткові витрати.
Так, відповідно до пункту 5.1.1. глави 5.1. розділу V  Правил №312 оператор системи має право, зокрема, тимчасово припиняти розподіл (передачу) електричної енергії, обмежувати обсяг розподілу (передачі) електричної енергії або відключати споживача від мережі без його згоди у випадках та порядку, передбачених цими Правилами та Кодексом систем розподілу, зокрема у зв`язку із заборгованістю споживача за договором про користування електричною енергією та/або договором про постачання електричної енергії, які продовжують свою дію в частині регулювання відносин сторін щодо заборгованості (переплати) за цими договорами, нарахування пені, неустойки, обмеження та припинення постачання електричної енергії тощо.
Відповідно до п. 7.5 Правил роздрібного ринку електричної енергії, затверджених Постановою Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сфері енергетики та комунальних послуг 14.03.2018 №312 припинення повністю або частково постачання електричної енергії споживачу здійснюється оператором системи за умови попередження споживача не пізніше ніж за 5 робочих днів до дня відключення у разі, зокрема, заборгованості за надані послуги з розподілу (передачі) електричної енергії відповідно до умов договору з оператором системи.
Попередження про припинення повністю або частково постачання (розподілу або передачі) електричної енергії оформлюється після встановлення факту наявності підстав для вчинення вказаних дій та надається споживачу окремим письмовим повідомленням, у якому зазначаються підстава, дата і час, з якого електропостачання буде повністю або частково припинено, прізвище, ім`я, по батькові, підпис відповідальної особи, якою оформлено попередження.
Датою отримання таких попереджень буде вважатися дата їх особистого вручення, що підтверджується підписом одержувача та/або реєстрацією вхідної кореспонденції, або третій календарний день від дати отримання поштовим відділенням зв`язку, в якому обслуговується одержувач (у разі направлення поштою рекомендованим листом).
Попередження про припинення постачання електричної енергії може надаватись споживачу в іншій спосіб, передбачений договором з електропостачальником та договором з оператором системи або додатками до нього.
Якщо підставою для припинення постачання електричної енергії є заборгованість споживача перед відповідним учасником роздрібного ринку, у попередженні про припинення постачання електричної енергії додатково зазначається сума заборгованості за відповідним договором та період, за який ця заборгованість виникла.
Окрім цього, підпунктом 4 пункту  5.1.9. глави 5.1. розділу V Правил роздрібного ринку електричної енергії, затверджених Постановою Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сфері енергетики та комунальних послуг 14.03.2018 №312 передбачено, що оператор системи не несе відповідальності за майнову шкоду, заподіяну споживачу або третім особам внаслідок припинення або обмеження у постачанні електричної енергії, та матеріальні збитки, які викликані припиненням або обмеженням електропостачання, здійсненим у порядку, встановленому цими Правилами, та/або застосованим відповідно до законодавства України.
Виходячи зі змісту зазначених норм, відповідач, як оператор системи, наділений  правом здійснити тимчасове припинення розподілу електричної енергії, обмежити обсяг її розподілу (передачі) або відключити споживача, яким є позивач, від мереж без згоди останнього у зв`язку із заборгованістю за договором. До того ж, відповідач, у такому разі,  звільнений від відповідальності за майнову шкоду, спричинену споживачу внаслідок таких дій.
Зазначена обставина свідчить про те, що під час розгляду справи по суті відповідач  не позбавлений можливості та підстав здійснити відключення позивача від електропостачання або обмежити її  передачу (розподіл) в порядку вищенаведених приписів Правил роздрібного ринку електричної енергії №312. 
Зі змісту позовної заяви у даній справі вбачається, що предметом позову  є:
- зобов`язання Акціонерного товариства “Харківобленерго” здійснити перерахунок вартості наданих послуг із розподілу електричної енергії Державному підприємству “Новопокровський комбінат хлібопродуктів” за січень 2023 року та подальші періоди за договором про надання послуги з розподілу електричної енергії від 01.01.2019 №14074 шляхом застосування тарифів для 1 класу напруги споживача за всіма точками продажу незалежно від ступенів напруги;
- зобов`язання Акціонерного товариства “Харківобленерго” відобразити перерахунок вартості наданих послуг із розподілу електричної енергії за тарифом 1 класу напруги у відповідних рахунках та актах за січень 2023 року та наступні періоди.
Тобто,  правомірність нарахування відповідачем  позивачу вартості розподілу електричної енергії за 2 класом напруги до моменту вирішення даної справи по суті є спірним питанням.   
Отже, у зв`язку із здійсненням відповідачем  нарахуванням позивачу вартості розподілу електричної енергії за 2 класом напруги, що позивач вважає неправомірним і що є предметом спору у справі №922/1533/23,  у позивача виникає заборгованість по сплаті вартості розподілу,  тоді як відповідач  не позбавлений можливості під час розгляду справи по суті, здійснити відключення позивача від електропостачання або обмежити її  передачу (розподіл) з урахуванням Правил роздрібного ринку електричної енергії  №312 від 14.03.2018, зокрема, за умови попередження споживача не пізніше ніж за 5 робочих днів до дня відключення шляхом направлення відповідного попередження. 
Таким чином, існує обґрунтоване припущення, що невжиття заходів до забезпечення позову шляхом заборони відповідачу вчиняти дії щодо припинення/обмеження розподілу електричної енергії позивачу за договором до прийняття рішення по суті у даній справі може привести до істотного ускладнення чи унеможливить ефективний захист або поновлення порушених прав або інтересів позивача за захистом яких він звернувся до суду та щодо можливості позивача захистити свої права в межах одного судового провадження без нових звернень до суду.
Крім цього, колегія суддів вважає, що застосування заходів  забезпечення позову шляхом заборони АТ “Харківобленерго” вчиняти дії щодо припинення/обмеження розподілу електричної енергії ДП “Новопокровський комбінат хлібопродуктів” за договором до прийняття рішення по суті у даній справі, не порушує жодні права відповідача під час розгляду судом спірних правовідносин, що виникли між сторонами та є предметом розгляду даної справи, що узгоджується із вимогами щодо розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін та  інших учасників судового процесу.  
Колегія суддів також враховує, що позивач є підприємством, господарська діяльність якого безпосередньо пов`язана із забезпеченням безперервного виробництва в умовах воєнного стану борошна, збереження та переробки зерна, грануляції висівок і шротів, їх імпорту і експорту. Водночас, за поясненнями представника позивача, наданими в судовому засіданні апеляційної інстанції та не спростовані відповідачем,  протягом 2022 року ДП “Новопокровський комбінат хлібопродуктів” виконувались договірні зобов`язання сторін та здійснювалась оплата за отриману електроенергію за договором. Як пояснив представник позивача, заборгованість за електричну енергію виникла лише на початку 2023 року через застосування відповідачем з січня 2023 року порядку розрахунку вартості електроенергії за 2 Класом, замість 1 Класу, що, за твердженням позивача, призводить до нарахування ДП “Новопокровський комбінат хлібопродуктів”  більшої вартості за електроенергію, ніж це передбачено умовами договору та стало підставою звернення до суду з відповідним позовом. 
Колегія суддів вважає, що встановлені у справі обставини в їх сукупності спростовують доводи апеляційної скарги про те, що відповідач  не обґрунтував  встановленої частиною 2 статті 136 ГПК України підстави для вжиття заходів забезпечення позову та не довів, що невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся. Крім того, колегія суддів вважає, що вжиття судом заходів забезпечення позову  у спосіб, встановлений судом першої інстанції в оскаржуваній ухвалі, не призведе до порушення прав відповідача. 
Щодо доводів апеляційної скарги про те, що оскаржуваною ухвалою в порушення вимог  ч.  6 ст.  140 ГПК України  не вирішено питання зустрічного забезпечення, то колегія суддів зазначає наступне. 
Відповідно до ч. 6 ст.  140 ГПК України в ухвалі про забезпечення позову суд зазначає вид забезпечення позову і підстави його обрання та вирішує питання зустрічного забезпечення. 
Проте, відповідач вважає, що  оскаржуваною ухвалою не вирішено питання зустрічного забезпечення.
Згідно з ч. 1 ст.  141 ГПК України суд може вимагати від особи, яка звернулася із заявою про забезпечення позову, забезпечити відшкодування можливих збитків відповідача, які можуть бути спричинені забезпеченням позову (зустрічне забезпечення).
Таким чином, зі змісту вищенаведених норм вбачається, що  вирішення питання щодо зустрічного забезпечення належить до дискреційних повноважень суду і підставою для застосування судом зустрічного забезпечення є можливість спричинення заходами забезпечення позову збитків відповідачу. 
Проте, відповідачем не наведено жодних доводів з приводу того, яким чином заборона відповідачу вчиняти дії щодо припинення/обмеження розподілу електричної енергії позивачу за договором матиме наслідком спричинення відповідачу   збитків.
Враховуючи викладене, колегія суддів вважає, що приймаючи оскаржувану ухвалу місцевий господарський суд повністю з`ясував обставини, які мають значення для вирішення питання щодо застосування заходів до забезпечення позову, правильно застосував норми матеріального та  процесуального права, частково задовольнивши заяву позивача. Доводи апеляційної скарги не спростовують висновків місцевого господарського суду, а тому підстави для скасування зазначеної ухвали відсутні.
Оскільки апеляційна скарга відповідача не підлягає задоволенню, то, з урахуванням  положень статті 129 ГПК України, здійснені ним судові витрати за апеляційною скаргою відшкодуванню не підлягають.
Керуючись статтями 129, 136, 137, 140, 141, 270, 271, пунктом 1 частини 1 статті 275, статтею 276 Господарського процесуального кодексу України,  Східний апеляційний господарський суд-

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Акціонерного товариства “Харківобленерго” на ухвалу Господарського суду Харківської області від 03.05.2023  у справі № 922/1533/23 залишити без задоволення.
Ухвалу Господарського суду Харківської області від 03.05.2023  у справі № 922/1533/23  залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття. Порядок і строки оскарження передбачені статтями 286 - 289 Господарського процесуального кодексу України.

Повний текст постанови складено   13.07.2023 

Головуючий суддя                                                                     В.В. Лакіза

Суддя                                                                                           Л.І. Бородіна

Суддя                                                                                           Л.М. Здоровко