Справа № 465/1682/22                                Головуючий у 1 інстанції: Величко О.В. 
Провадження № 33/811/819/23                 Доповідач: Маліновська-Микич О. В. 

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 липня 2023 року суддя Львівського апеляційного суду Маліновська-Микич О.В., з участю потерпілого ОСОБА_1 , адвоката Ільківа М.М., розглянувши апеляційну скаргу потерпілого ОСОБА_1 на постанову Франківського районного суду м. Львова від 25 травня 2023 року,
встановив: 
Постановою Франківського районного суду м. Львова від 25 травня 2023 року провадження у справі про адміністративні правопорушення щодо ОСОБА_2 за ст. 124 КУпАП закрито на підставі п.1 ч.1 ст.247 КУпАП за відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення.
Відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення серії ААД №025761 від 25.02.2023 року ОСОБА_2 обвинувачується в тому, що він 25.02.2023 року о 15 год. 50 хв. у м. Львові на кільці вул. Кн. Ольги - вул. В. Великого, керуючи автомобілем Skoda Octavia, НОМЕР_1 , не був уважний, не стежив за дорожньою обстановкою та її зміною, не виконав вимогу дорожнього знаку 2.1 «Дати дорогу», внаслідок чого здійснив зіткнення з автомобілем Renault Duster, НОМЕР_2 , під керуванням ОСОБА_1 , внаслідок чого автомобілі отримали механічні пошкодження з матеріальними збитками, чим порушено п. 2.3.Б; 8.4.Б ПДР України, за що відповідальність передбачена ст. 124 КУпАП..
Не погоджуючись з даною постановою потерпілий  ОСОБА_1  подав апеляційну скаргу в якій просить скасувати дану постанову, прийняти нову, якою визнати винним  ОСОБА_2  у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП.
В обґрунтування апеляційних вимог покликається на те, що вважає постанову суду необгрунтованою, оскільки суд не виконав свій обов`язок, передбачений ст. 245 КУпАП щодо всебічного, повного і об`єктивного з`ясування обставин справи, вирішення її в точній відповідності з законом, чим порушив принцип верховенства права, який гарантований ст. 8 Конституції України та ст. 7 КУпАП України.
Вважає, що суд не надав належної оцінки показам ОСОБА_2 , оскільки останній порушив пункти 16.4 та 16.12 Правил дорожнього руху. 
Стверджує, що ушкодження, наявні на автомобілях повністю підтверджують його покази про те, що зіткнення відбулося коли він віджав з кола, а ОСОБА_2 на нього заїжджав. 
Вважає, що удар в задню частину його автомобіля якраз і свідчить про те, що останній не надав перевагу його автомобілю й не переконався, що його виїзд на перехрестя з рухом по колу буде безпечним.
Стверджує, що про неповноту та однобокість судового розгляду свідчить те, що суд залишив поза увагою його усні клопотання, надані в ході судового розгляду.
У запереченнях на апеляційну скаргу захисник особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_2 - адвокат Ільків М.М. просив у задоволенні апеляційної скарги на постанову Франківського районного суду м. Львова від 25 травня 2023 року відмовити; оскаржувану постанову залишити без змін.
Зазначив, що судом першої інстанції було належним чином дотримано вказаних вимог та здійснено всебічне, повне, об`єктивне та безпосереднє дослідження наявних у справі доказів.
Заслухавши пояснення потерпілого ОСОБА_1 , який підтримав подану апеляцію, захисника ОСОБА_2 - адвоката Ільків М.М., який заперечив проти її задоволення, дослідивши матеріали справи та мотиви апеляційної скарги, вважаю, що у її задоволенні слід відмовити. 
Відповідно до ст. 280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Зазначених вимог закону суд першої інстанції дотримався у повному обсязі.
Встановлено, що ОСОБА_2 ставиться у вину вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП за наступних обставин: 25.02.2023 року о 15 год. 50 хв. у м. Львові на кільці вул. Кн. Ольги - вул. В. Великого, керуючи автомобілем Skoda Octavia, НОМЕР_1 , не був уважний, не стежив за дорожньою обстановкою та її зміною, не виконав вимогу дорожнього знаку 2.1 «Дати дорогу», внаслідок чого здійснив зіткнення з автомобілем Renault Duster, НОМЕР_2 , під керуванням ОСОБА_1 , внаслідок чого автомобілі отримали механічні пошкодження з матеріальними збитками, чим порушено п. 2.3.Б; 8.4.Б ПДР України, за що відповідальність передбачена ст. 124 КУпАП.
Відповідно до диспозиції ст. 124 КУпАП адміністративним правопорушенням є порушення учасниками дорожнього руху правил дорожнього руху, що спричинило пошкодження транспортних засобів, вантажу, автомобільних доріг, вулиць, залізничних переїздів, дорожніх споруд чи іншого майна.
За змістом п. 2.3.Б ПДР України для забезпечення безпеки дорожнього руху водій зобов`язаний бути уважним, стежити за дорожньою обстановкою, відповідно реагувати на її зміну, стежити за правильністю розміщення та кріплення вантажу, технічним станом транспортного засобу і не відволікатися від керування цим засобом у дорозі.
Згідно із п. 8.4.Б ПДР України дорожні знаки пріоритету встановлюють черговість проїзду перехресть, перехрещень проїзних частин або вузьких ділянок дороги.
В судовому засіданні суд першої інстанції дослідив всі наявні у матеріалах справи докази, допитав учасників ДТП.
Із досліджених в судовому засіданні суду першої інстанції доказів, зокрема із схеми місця ДТП від 25.02.2023 року, вбачається, що ДТП безпосередньо відбулося в межах зовнішньої смуги руху кільця. При цьому, згідно зазначених у даній схемі пошкоджень в автомобілі Skoda наявні ушкодження ЛФП переднього лівого крила, переднього бампера з лівої сторони та розбитий передній ліхтар поворотника лівий. У свою чергу, в автомобілі Renault наявні пошкодження ЛФП передньої правої дверки, задньої правої дверки, заднього правого крила, задньої накладки на поріг.
Характер вищеперелічених ушкоджень та їх локалізація вказують на те, що автомобілі - учасники ДТП контактували між собою боковими частинами (автомобіль Renault - правою, транспортний засіб Skoda - лівою). Наведене повністю підтверджує доводи ОСОБА_2 про неспроможність пояснень потерпілого ОСОБА_1 щодо спричинення удару автомобілем Skoda при виїзді на кільце в задню дверку автомобіля Renault, адже за таких обставин удар відбувся б прямий і характеризувався б наявністю ушкоджень передньої фронтальної поверхні автомобіля Skoda, чого у даному випадку немає.
Розташування місця ДТП, зазначене на схемі від 25.02.2023 року, яку підписали всі учасники пригоди, вказує на те, що ДТП відбулось власне на зовнішній смузі руху кільця, а не на виїзді на кільце.
Також заслуговують на увагу заперечення на апеляційну скаргу адвоката Ільківа М.М. у яких останній зазначив про те, що автомобіль Skoda рухався по зовнішній смузі кільця з правого боку по відношенню до автомобіля Renault, водій якого здійснював рух по внутрішній смузі кільця. А тому, саме водій автомобіля Renault зобов`язаний був, враховуючи, що автомобіль Skoda уже завершив виїзд на кільце і здійснював рух по такому, керуватися вимогами п.10.3 ПДР України, відповідно до яких за одночасного перестроювання транспортних засобів, що рухаються в одному напрямку, водій, який знаходиться ліворуч, повинен дати дорогу транспортному засобу, що знаходиться праворуч.
Покликання апелянта не знайшли свого підтвердження в ході апеляційного розгляду справи та спростовуються наявними матеріалами справи про адміністративне правопорушення, з огляду на наступне.
Автомобіль марки Renault Duster, НОМЕР_2 зазнав пошкоджень не лише передньої, але й задньої правої дверки, так як він, рухаючись з більшою швидкістю, фактично «підрізав» автомобіль марки Skoda Octavia, НОМЕР_1 .
Відтак, враховуючи локалізацію пошкоджень та розташування транспортних засобів після ДТП, апеляційний суд вважає, що дорожньо-транспортна пригода відбулася саме на зовнішній смузі руху кільця, що означає, що ОСОБА_1 не користувався перевагою у русі.
Таким чином, безпідставними є покликання апелянта на пункт 16.12., який, як стверджує останній, знімає з водія, що рухається по колу, обов`язок дати дорогу транспортним засобом, що наближаються праворуч. Вказане положення Правил дорожнього руху України регулює ситуації, коли один з транспортних засобів вже рухається по колу, а інших виїжджає на нього.
Відтак, з матеріалів справи вбачається, що обоє транспортних засобів вже рухалися по колу, отже на них поширюються вимоги п.п. 10.1, 10.3, 10.5 ПДР України.
Виходячи із вищенаведеного, апеляційний суд доходить переконання, що вказане ДТП відбулося не внаслідок порушення ОСОБА_2 ПДР України, оскільки останній вже перебував на зовнішній смузі кільцевого руху та заходися поза межами дії дорожнього знаку 8.4.Б.
Враховуючи вищенаведене, вважаю, що покликаючись на безпосередньо досліджені докази, суд першої інстанції всебічно, повно та неупереджено дослідив всі обставини справи, керуючись законом, оцінив кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, в сукупності зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку, дійшов до правильного висновку про відсутність у діях ОСОБА_2 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 Кодексу України про адміністративні правопорушення.
Керуючись ст. 294 КУпАП, суд, -

постановив:

апеляційну скаргу потерпілого ОСОБА_1 - залишити без задоволення.
Постанову Франківського районного суду м. Львова від 25 травня 2023 року щодо ОСОБА_2 - залишити без змін.
Постанова є остаточною і оскарженню не підлягає.

Суддя Маліновська-Микич О.В.