ТЕРНОПІЛЬСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД

Справа № 951/409/23	Головуючий у 1-й інстанції Гриновець О.Б. 	
Провадження № 33/817/390/23 	Доповідач - Ваврів І.З.	
Категорія - ч.1 ст. 173-2 КУпАП   	  	

П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

25 липня 2023 р. Суддя Тернопільського апеляційного суду Ваврів І.З. 
з участю: захисника особи, яку притягнуто до адміністративної відповідальності,  ОСОБА_1 , адвоката Бойка П.В 
розглянувши справу про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою особи, що притягнута до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 на постанову Козівського районного суду від 19.06.2023 року, — 

в с т а н о в и в:

Постановою Козівського районного суду від 19 червня 2023 року ОСОБА_1 визнано винною у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 173-2 КУпАП і накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі десяти неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 170 гривень.
Як визнав суд, 17.05.2023 року близько 8 год.30 хв. в АДРЕСА_1 гр. ОСОБА_1 вчинила домашнє насильство психологічного характеру відносно своєї матері гр. ОСОБА_2 , в ході якого обзивала її нецензурними словами, чинила моральний та психологічний тиск.
       В апеляційній скарзі ОСОБА_1 вважає постанову суду першої інстанції незаконною, винесеною з істотним порушенням вимог ЄСПЛ, КУпАП, без урахування фактичних обставин справи.
Стверджує, що фактично між нею та ОСОБА_2 . Існують цивільно-правові відносини, які безпідставно кваліфіковано як адміністративно-правові.
Звертає увагу, що вона є потерпілою у іншій справі стосовно ОСОБА_3 з приводу того ж факту.
Не заперечуючи факту сварки між нею та її мамою ОСОБА_2 з приводу користування житловим приміщенням в якому вони разом проживають, стверджує, що насильства до останньої вона не проявляла. 
Просить скасувати постанову Козівського районного суду Тернопільської області від 19 червня 2023 року відносно неї як незаконну, та закрити провадження у справі за відсутністю в її діях складу адміністративного правопорушення. 
       Заслухавши ОСОБА_1 , яка підтримала подану нею апеляційну скаргу і з наведених у ній мотивів просить скасувати постанову Козівського районного суду аід 19 червня 2023 року про притягнення її до адміністративної відповідальності та закрити провадження у справі, розглянувши матеріали справи та дослідивши доводи апеляційної скарги, приходжу до висновку, що її слід задовольнити, виходячи з наступного.
       Відповідно до ч.1 ст.9 КУпАП адміністративним правопорушенням визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.
Завданням провадження в справах про адміністративні правопорушення, як визначено ст.245 КупАП, є своєчасне всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.
Розглядаючи справу про адміністративне правопорушення, суд, виходячи з положень ст.252 КупАП, оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю. 
Цих вимог закон суд першої інстанції, розглядаючи матеріали про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 , не дотримався.
Як слідує з постанови Козівського районного суду від 19 червня 2023 року дії ОСОБА_1 , яка під час сімейної сварки висловлювався нецензурними словами своїй матері ОСОБА_2 та чинила відносно неї моральний та психологічний тиск, кваліфіковано як вчинення насильства в сім`ї.
Відповідно до ч.1 ст.173-2 КУпАП вчинення насильства в сім`ї — це умисне вчинення будь-яких дій фізичного, психологічного чи економічного характеру (застосування фізичного насильства, що не завдало фізичного болю і не спричинило тілесних ушкоджень, погрози, образи чи переслідування, позбавлення житла, їжі, одягу, іншого майна або коштів, на які потерпілий має передбачене законом право, тощо), внаслідок чого могла бути чи була завдана шкода фізичному або психічному здоров`ю потерпілого.
Об`єктивна сторона правопорушення, передбаченого ч. 1ст. 173-2 КУпАП полягає в умисному вчиненні будь-яких дій або бездіяльності фізичного, психологічного чи економічного характеру, внаслідок чого могла бути чи була завдана шкода фізичному або психічному здоров`ю потерпілого. 
Виходячи із змісту вказаної правової норми, визнаючи особу винною за ч.1 ст.173-2 КУпАП, суд повинен визначити яке насильство було вчинено по відношенню до потерпілого, конкретизувати в чому воно виражалося і яка шкода заподіяна чи могла бути заподіяна потерпілому.
Ці відомості як в постанові місцевого суду, так і в протоколі про адміністративне правопорушення від 19 червня 2023 року, на який суд посилається у своєму рішенні, відсутні.
Обґрунтовуючи свій висновок щодо наявності ознак правопорушення в діях ОСОБА_1 , суд обмежився перерахунком доказів, які, на думку суду, доводять вину останнього у вчиненні насильства в сім`ї, а саме: протоколом про адміністративне правопорушення серії ВАВ № 735837 від 17.05.2023 року, додатком до цього протоколу, рапортом працівника поліції від 17.05.2023, протоколом прийняття заяви про кримінальне правопорушення та іншу подію від 17.05.2023 року, поясненням ОСОБА_1 від 17.05.2023 року, поясненням потерпілої ОСОБА_2 від 17.05.2023 року.
Проте, в порушення вимог ст.ст.245, 252 КУпАП суд першої інстанції не проаналізував ці докази, не дав їм відповідної правової оцінки та не мотивував свій висновок на предмет того, чому вони були прийняті до уваги.
       Також суд не з`ясував причину з якої виник конфлікт між ОСОБА_1 та її матір`ю ОСОБА_2 і хто був його ініціатором. З огляду на пояснення ОСОБА_1 про те, що конфлікти між ними пов`язані з перешкоджанням їй проживати за місцем їх спільного проживання, такі відомості мають суттєве значення для вирішення питання щодо наявності в діях особи ознак правопорушення, за яке її притягнуто до відповідальності. 
       Апеляційний суд звертає увагу, що за своїм змістом домашнє насильство, як адміністративне правопорушення, полягає в тому, що особа, яка чинить домашнє насильство, маючи значну перевагу у своїх можливостях, діє умисно, з наміром заподіяти шкоду потерпілому, порушивши його права й свободи. Тоді як ситуація, в якій кожна із сторін намагається зайняти позицію, несумісну з інтересами іншої сторони, зіткнення протилежних інтересів і поглядів, напруження і крайнє загострення суперечностей, що може призвести до активних дій — це конфлікт.
Таким чином, самі по собі, зокрема, нецензурні висловлювання під час сварки, не формують собою домашнє насильство та утворюють склад адміністративного правопорушення, передбаченого ст.173-2 КУпАП, лише у тому випадку, коли такі спрямовані на обмеження волевиявлення особи і якщо такі дії викликали у постраждалої особи побоювання за свою безпеку чи безпеку третіх осіб, спричинили емоційну невпевненість, нездатність захистити себе або завдати шкоди психічному здоров`ю особи. 
Тому, лише факт конфліктної ситуації між мамою та дочкою не може свідчити про домашнє насильство психологічного характеру у розумінні вимог статті 173-2 КУпАП та Закону України “Про запобігання та протидію домашньому насильству”.
       З урахуванням наведеного, приходжу до висновку, що в матеріалах справи відсутні і судом не наведено належних доказів, які б свідчили про наявність в діях ОСОБА_1 ознак адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.173-2 КУпАП.
       За змістом ст.62 Конституції України обвинувачення особі не може ґрунтуватися на припущеннях, а всі сумніви щодо доведеності вини особи повинні тлумачитись на її користь.
Відповідно до ст.7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. 
       Враховуючи, що у матеріалах справи відсутні достатні докази, які б беззаперечно свідчили про вчинення ОСОБА_1 дій, вказаних у протоколі про адміністративне правопорушення, який розглядався судом першої інстанції, апеляційний суд приходить до висновку про відсутність в її діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.173-2 КУпАП, а відтак провадження по справі відносно неї підлягає закриттю на підставі п.1 ст.247 КУпАП.

Керуючись ст.294 КУпАП, — 

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.
Постанову Лановецького районного суду Тернопільської області від 19 червня 2023 року, якою ОСОБА_1 визнано винною у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.173-2 КУпАП, — скасувати, а провадження в справі про адміністративне правопорушення закрити.
Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя