справа №991/6696/23
провадження №1-кс/991/6717/23

ВИЩИЙ АНТИКОРУПЦІЙНИЙ СУД 
У Х В А Л А
«31» липня 2023 року                                                                 м. Київ
Слідчий суддя Вищого антикорупційного суду  ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання  ОСОБА_2 , представника скаржника ОСОБА_3 , розглянувши у відкритому судовому засіданні скаргу ОСОБА_3 , який діє в інтересах ОСОБА_4 , на бездіяльність уповноважених осіб НАБУ, яка полягає у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань після отримання заяви чи повідомлення про кримінальне правопорушення, 
ВСТАНОВИВ:
До Вищого антикорупційного суду надійшла вказана вище скарга. 
Обставини, якими обґрунтована скарга.
Скарга обґрунтована тим, що 17 липня 2023 року ОСОБА_4 за допомогою поштового зв`язку звернувся до Національного антикорупційного бюро України (далі - НАБУ) із заявою про вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ст. 364 КК України, у якій повідомив обставини, які мають ознаки зловживання владою або службовим становищем зі сторони прокурора Дарницької окружної прокуратури м. Києва та судді Дарницького районного суду м. Києва і просив за цими фактами внести відомості до Єдиного реєстру досудових розслідувань, визнати його потерпілим і надати витяг з Єдиного реєстру досудових розслідувань (далі - ЄРДР). Однак, як зазначає скаржник, на момент подачі даної скарги, відомості до ЄРДР за заявою ОСОБА_4 не внесені, витяг з ЄРДР заявнику відповідно до положень ст. 214 не надано. В зв`язку з цим скаржник просить визнати бездіяльність уповноважених осіб (детективів) НАБУ, що полягає у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до ЄРДР за заявою ОСОБА_4 від 17 липня 2023 року щодо вчинення відносно нього кримінального правопорушення, передбаченого ст. 364 КК України, незаконною; зобов`язати уповноважених осіб (детективів) НАБУ внести до ЄРДР відомості про кримінальне правопорушення за вказаною заявою ОСОБА_4 та надати останньому витяг з ЄРДР щодо внесення таких відомостей.
Позиція сторін у судовому засіданні.
Адвокат ОСОБА_3 , який діє в інтересах ОСОБА_4 в судовому засіданні скаргу підтримав та просив її задовольнити з підстав, викладених у ній.
Представник НАБУ в судове засідання не з`явився, але до суду надійшли письмові пояснення представника НАБУ - ОСОБА_5 , відповідно до яких 19 липня 2023 року до НАБУ надійшла заява ОСОБА_4 про вчинення кримінального правопорушення від 17 липня 2023 року щодо можливих протиправних дій посадових осіб правоохоронних органів та суддів за обставин, наведених у заяві, яка листом від 25 липня 2023 року №112-225/22609 НАБУ скерована для розгляду відповідно до компетенції до Територіального управління Державного бюро розслідувань, про що автора було повідомлено цим же листом. Обґрунтовуючи таке рішення представник НАБУ зазначає, що у заяві ОСОБА_4 не було наведено достатніх об`єктивних даних та конкретних фактів, що можуть свідчити про вчинення суддею кримінального правопорушення, здійснення досудового розслідування якого віднесено до підслідності детективів НАБУ, які, до того ж, не є органом правосуддя та не наділені повноваженнями встановлювати або оцінювати обставини судової справи та перевіряти законність і обґрунтованість прийнятих судом рішень. Вказав, що можливе порушення суддею норм матеріального або процесуального права як результат суддівської помилки не може кваліфікуватись як кримінальне правопорушення та як підстава для притягнення судді до відповідальності, адже відповідні порушення (у разі їх наявності) усуваються за наслідками перегляду судового рішення вищестоящими судовими інстанціями в апеляційному та касаційному порядку. Тобто, оцінка судових рішень, прийнятих суддею може бути надана виключно у межах встановленого законодавством процесуального контролю. Однак, заявник, оскаржуючи бездіяльність детективів НАБУ, намагається оскаржити судові рішення та відповідні дії судді, вчиненні при здійсненні правосуддя, поза передбаченим процесуальним законом порядком, що може мати наслідком втручання у діяльність судді з використанням механізму оскарження бездіяльності слідчого, передбаченого ст. 303 КПК України. Враховуючи те, що наразі заява надіслана для розгляду до органів Державного бюро розслідувань та перебуває у їхньому провадженні, оскарження бездіяльності уповноважених осіб НАБУ не призведе до ефективного поновлення ймовірно порушених прав заявника. В зв`язку з цим, представник НАБУ просив відмовити у задоволенні скарги, а її розгляд проводити без їх участі за наявними письмовими поясненнями.
Встановлені обставини, мотиви і оцінка слідчого судді.
Заслухавши представника заявника, дослідивши матеріали скарги з додатками та заперечення представника НАБУ, слідчий суддя зазначає про наступне.
Слідчий суддя у кримінальному провадженні вирішує лише ті питання, що винесені на його розгляд сторонами та віднесені до його повноважень КПК України, при цьому сторони кримінального провадження є вільними у використанні своїх прав у межах та у спосіб, що визначені КПК України (ст. 26 КПК України).
Відповідно до ч. 1 ст. 24 КПК України, кожному гарантується право на оскарження процесуальних рішень, дій чи бездіяльності слідчого (детектива) в порядку, передбаченому цим Кодексом.
На досудовому провадженні може бути оскаржена, зокрема бездіяльність слідчого, прокурора яка полягає у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до ЄРДР після отримання заяви чи повідомлення про кримінальне правопорушення (п. 1 ч. 1 ст. 303 КПК України).
Зі змісту ст. 214 КПК України, слідчий, прокурор, інша службова особа, уповноважена на прийняття та реєстрацію заяв і повідомлень про кримінальне правопорушення, зобов`язані прийняти та зареєструвати таку заяву чи повідомлення. Відмова у прийнятті та реєстрації заяви чи повідомлення про кримінальне правопорушення не допускається. 
Виходячи з аналізу кримінального процесуального законодавства, слідчий суддя приходить до висновку, що слідчий, прокурор після прийняття та реєстрації заяви чи повідомлення про кримінальне правопорушення, виходячи з їх змісту, має перевірити достатність даних, що можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення, за наслідками чого ним приймається рішення про початок досудового розслідування шляхом внесення відповідних відомостей до ЄРДР. 
Тобто, стадія ініціювання кримінального провадження є важливою для виконання його завдань, зазначених в ст. 2 КПК України, і покликана з одного боку забезпечити оперативне реагування на кожне повідомлення про злочин, що є гарантією швидкого та повного його розкриття, притягнення винних до відповідальності, а з іншого - виключити незаконне і необґрунтоване залучення осіб в сферу впливу кримінального процесу, а також марне витрачання сил і засобів правоохоронних органів. Правове регулювання механізму кримінально-процесуальної діяльності не повинно давати можливість окремим особам зловживати своїми правами та використовувати її з метою, що суперечить суспільним потребам, зокрема задля досягнення власних інтересів. Запобіжниками цьому є, зокрема, встановлення кримінальної відповідальності за завідомо неправдиве повідомлення про вчинення кримінального правопорушення (ст. 383 КК України) та фільтр повідомлень про кримінальні правопорушення, що підлягають внесенню до ЄРДР, встановлений нормами самого КПК України.
Із зазначеного вище слідує, що реєстрації в ЄРДР підлягають не будь-які заяви чи повідомлення, а лише ті з них, які містять відомості про вчинення кримінального правопорушення. Підставами вважати заяву чи повідомлення саме про злочин є існування об`єктивних даних, які дійсно свідчать про наявність ознак відповідного злочину. Якщо таких даних немає, то відповідні відомості не можуть вважатися такими, що мають бути обов`язково внесені до ЄРДР.
У своїй заяві про злочин від 17 липня 2023 року ОСОБА_4 вказує на наявність зволікання та тяганини з боку суду та прокуратури у розгляді кримінальної справи, де він є потерпілим та цивільним позивачем, а саме: постійне тривале затягування судового процесу і постійні перенесення судових засідань з вини як обвинуваченого, так і прокурора і суду, що підтверджується численними заявами, клопотаннями чи зняттям справ з розгляду, які містяться в матеріалах справи. Такі зволікання (дії/бездіяльність), на переконання заявника, у своїй сукупності походять на скоординовані дії судді та прокурора щодо затягування судового розгляду справи з метою закінчення процесуальних строків, передбачених ст. 49 КПК України, та здійснення всіх дій для неприйняття належного вироку у справі і не притягнення обвинуваченого до відповідальності за здійсненні протизаконні дії (майновий злочин) по відношенню до потерпілого. Вказані обставини, як зазначає заявник, мають ознаки зловживання владою або службовим становищем зі сторони прокурора та судді з метою отримання неправомірної вигоди від обвинуваченого, відповідальність за що передбачена ст. 364 КК України. 
Втім, на думку слідчого судді, викладені у заяві ОСОБА_4 обставини не є такими, що зумовлюють початок досудового розслідування, який в свою чергу розпочинається саме на підставі фактів, які свідчать про вчинення кримінального правопорушення, а як вбачається з самої заяви, у ній не наведено конкретних відомих заявнику відомостей, що можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення, про яке він зазначає у своїй заяві, а його твердження про наявність, за викладених у заяві обставин, у діях судді та прокурора ознак зловживання владою та службовим становищем, ґрунтується виключно на суб`єктивному уявленні щодо правомірності їх дій та власному аналізі і баченні норм законодавства про кримінальну відповідальність. Заявником не наведено будь-яких вагомих обставин, існування яких обґрунтовує необхідність внесення відомостей до ЄРДР, як і не доведено (обґрунтовано) можливість застосування ст.364 КК України відносно представників судової влади України. 
Відповідно до вимог ст. 321 КПК України головуючий у судовому засіданні керує ходом судового засідання, забезпечує додержання послідовності та порядку вчинення процесуальних дій, здійснення учасниками кримінального провадження їхніх процесуальних прав і виконання ними обов`язків, спрямовує судовий розгляд на забезпечення з`ясування всіх обставин кримінального провадження, усуваючи з судового розгляду все, що не має значення для кримінального провадження.
Відповідно до п.10 Постанови Пленуму Верховного Суду України №8 від 13 червня 2007 року «Про незалежність судової влади», процесуальні дії судді, законність і обґрунтованість рішень суду можуть бути предметом розгляду лише в апеляційному та касаційному порядку, визначеному процесуальним законом. При цьому, виключне право перевірки законності та обґрунтованості судових рішень має відповідний суд згідно з процесуальним законодавством. Оскарження у будь-який спосіб судових рішень, діяльності судів і суддів щодо розгляду та вирішення справи поза передбаченим процесуальним порядком у справі не допускається.
Отже, незгода із процесуальними діями судді, та подання у зв`язку з цим заяви про кримінальне правопорушення, може вказувати на наявність ознак протиправного втручання у здійснення правосуддя й посягання на процесуальну незалежність суддів, визначених ст. 126 та 129 Конституції України.
Вказане, на думку слідчого судді, позбавляє можливості провести перевірку конкретних фактів на предмет наявності/відсутності у діях/бездіяльності особи складу злочину, в той час, як така перевірка на стадії внесення відомостей покликана в тому числі для недопущення перевантаження правоохоронної системи безпідставними та абстрактними повідомленнями про кримінальні правопорушення, що в свою чергу не дозволило б концентрувати зусилля на розслідуванні дійсно суспільно-небезпечних діянь.
Ініціювати процедуру кримінального переслідування та застосувати державний механізм для здійснення досудового розслідування доцільно лише у випадку, коли наявні підстави вважати, що було вчинено кримінальне правопорушення. Безпідставне відкриття кримінального провадження є недопустимим і може порушувати права конкретних осіб, відносно яких таке провадження ініційоване, та є неефективним з точки зору використання державних ресурсів.
Згідно з правовою позицією, викладеною у рішенні Європейського суду з прав людини (Рішення Суду «Артіко проти Італії» від 13 травня 1980 року), не гарантується захист теоретичних і ілюзорних прав, а гарантується захист прав конкретних та ефективних. 
Крім того, слід зазначити, що ст. 124 Конституції України та ст. 5 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» передбачено, що правосуддя в Україні здійснюється виключно судами. Делегування функцій судів, а також привласнення цих функцій іншими органами чи посадовими особами не допускаються, як і оскарження в будь-який спосіб судових рішень, діяльності судів і суддів щодо розгляду та вирішення справи поза передбаченим процесуальним порядком у справі. 
Зі змісту поданого  ОСОБА_4 повідомлення про злочин вбачається, що його доводи зводяться до незгоди з діями прокурора та судді під час здійснення правосуддя.
Однак, орган досудового розслідування не є органом правосуддя і не наділений повноваженнями встановлювати або оцінювати обставини судової справи і перевіряти законність і обґрунтованість прийнятих судом рішень. Оцінка дій прокурора та прийнятих суддею рішень може бути надана у межах встановленого законодавством процесуального контролю. Зазначені заявником можливі порушення як судді, так і прокурора можуть бути усунуті за наслідками перегляду судового рішення вищестоящими судовими інстанціями, або можуть бути підставою для застосування інших визначених законом заходів впливу на суддю та прокурора, зокрема заходів дисциплінарного впливу.
За наведених обставин, слідчий суддя прийшов до висновку, що підстави для зобов`язання уповноважених осіб НАБУ виконати вимоги ст. 214 КПК України, відсутні, а тому в задоволенні вимог адвоката ОСОБА_3 , який діє в інтересах ОСОБА_4 слід відмовити.
На підставі викладеного, з метою обмеження безпідставного впливу на діяльність спеціальних суб`єктів, керуючись ст. ст. 303-307, 372, 376 КПК України, слідчий суддя,-
ПОСТАНОВИВ :
У задоволенні скарги  ОСОБА_3 , який діє в інтересах ОСОБА_4 - відмовити.
Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Апеляційної палати Вищого антикорупційного суду протягом 5 (п`яти) днів з дня її оголошення. Якщо ухвалу постановлено без виклику особи, яка її оскаржує, то строк апеляційного оскарження для такої особи обчислюється з дня отримання нею копії судового рішення.

Слідчий суддя                                                                 ОСОБА_1