Ухвала  
 
04 вересня 2023 року
м. Київ
 
справа № 939/241/22
 
провадження № 61-9069ск23
 
Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду: Лідовця Р. А. (суддя-доповідач), Гулька Б. І.,                Луспеника Д. Д.,
 
розглянув касаційну скаргу ОСОБА_1 , яка подана                                           його представником - адвокатом Ткачуком Віталієм Валерійовичем,                       на рішення Бородянського районного суду Київської області від 22 грудня 2022 року та постанову Київського апеляційного суду від 10 травня                 2023 року у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , ОСОБА_3 про визнання договорів дарування удаваними правочинами, визнання права власності на частку в спільній сумісній власності подружжя,
 
ВСТАНОВИВ:
 
У січні 2022 року ОСОБА_2 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_1 , ОСОБА_3 про визнання договорів дарування удаваними правочинами, визнання права власності на частку в спільній сумісній власності подружжя.
 
Рішенням Бородянського районного суду Київської області від 22 грудня  2022 року позов ОСОБА_2 задоволено.
Визнано договір дарування земельної ділянки (кадастровий номер 3221055500:02:029:0009), розташованої за адресою: АДРЕСА_1 , укладений між ОСОБА_1 та ОСОБА_3 , посвідчений 22 січня 2011 року приватним нотаріусом Бородянського районного нотаріального округу Київської області Королем Р. А. за реєстровими № 93, договором купівлі-продажу.
Визнано договір дарування 1/2 частки житлового будинку, розташованого за адресою: АДРЕСА_1 , укладений між ОСОБА_1 та ОСОБА_3 , посвідчений 22 січня 2011 року приватним нотаріусом Бородянського районного нотаріального округу Київської області                    Королем Р. А. за реєстровими № 92, договором купівлі-продажу.
Визнано за ОСОБА_2 право власності на 1/2 частину земельної ділянки з кадастровим номером 3221055500:02:029:0009, яка розташована за адресою: АДРЕСА_1 .
Визнано за ОСОБА_2 право власності на 1/2 частину 1/2 частки житлового будинку АДРЕСА_1 .
 
Додатковим рішенням Бородянського районного суду Київської області                  від 10 січня 2023 року стягнуто з ОСОБА_1 в дохід держави судовий збір                 у розмірі 1 987,32 грн.
 
Постановою Київського апеляційного суду від 10 травня 2023 року апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишено без задоволення, а рішення Бородянського районного суду Київської області від 22 грудня 2022 року та додаткове рішення Бородянського районного суду Київської області                  від 10 січня 2023 року - без змін.
 
У червні 2023 року до Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду надійшла касаційна скарга ОСОБА_1 , яка подана його                        представником - адвокатом Ткачуком В. В., на рішення Бородянського районного суду Київської області від 22 грудня 2022 року та постанову Київського апеляційного суду від 10 травня 2023 року.
 
Ухвалою Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду 
від 04 липня 2023 року касаційну скаргу ОСОБА_1 , яка подана його                        представником - адвокатом Ткачуком В. В., залишено без руху з наданням строку для усунення недоліків. Запропоновано заявнику визначити, доплатити судовий збір за подання касаційної скарги та надати документ, що підтверджує його сплату. Зазначено строк виконання ухвали, а також попереджено про наслідки її невиконання.
 
У наданий суддею Касаційного цивільного суду у складі Верховного Судустрок ОСОБА_1 направив матеріали на усунення недоліків, зазначених                       в ухвалі Касаційного цивільного судуу складі Верховного Суду від 04 липня 2023 року.
 
Відповідно до частини третьої статті 3 ЦПК України провадження у цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.
 
У касаційній скарзі ОСОБА_1 , посилаючись на неправильне застосування судами норм матеріального права, порушення норм процесуального права, просить рішення Бородянського районного суду Київської області                                від 22 грудня 2022 року та постанову Київського апеляційного суду                                    від 10 травня 2023 року скасувати та ухвалити нове судове рішення про відмову у задоволенні позову ОСОБА_2 .
 
Підстави касаційного оскарження судових рішень визначені у частині другій статті 389 ЦПК України.
 
Відповідно до абзаців першого, другого пункту 5 частини другої статті 392 ЦПК України у касаційній скарзі повинно бути зазначено підставу (підстави), на якій (яких) подається касаційна скарга з визначенням передбаченої (передбачених) статтею 389 цього Кодексу підстави (підстав). У разі подання касаційної скарги на підставі пункту 1 частини другої статті 389 цього Кодексу в касаційній скарзі зазначається постанова Верховного Суду, в якій викладено висновок про застосування норми права у подібних правовідносинах, що не був врахований в оскаржуваному судовому рішенні.
 
Згідно із частиною восьмою статті 394 ЦПК України в ухвалі про відкриття касаційного провадження зазначаються підстава (підстави) відкриття касаційного провадження та строк для подання учасниками справи відзиву на касаційну скаргу.
 
Підставою касаційного оскарження зазначених судових рішень ОСОБА_1 вказує неправильне застосування судами норм матеріального права та порушення норм процесуального права, а саме застосування апеляційним судом норм права без урахування висновку щодо застосування норм права                  у подібних правовідносинах, викладеного у постановах Великої Палати Верховного Суду від 20 листопада 2018 року у справі № 907/50/16 (провадження № 12-122гс18), від 30 січня 2019 року у справі                                               № 706/1272/14-ц (провадження № 14-456цс18) та постановах Верховного Суду від 28 січня 2020 року у справі № 910/20564/16, від 17 лютого 2021 року у справі № 278/765/18 (провадження № 61-2416св20), що передбачено пунктом 1 частини другої статті 389 ЦПК України.
 
Крім того, у касаційній скарзі  ОСОБА_1 , посилаючись на пункт 1                         частини другої статті 389 ЦПК України, зазначає постанову Верховного Суду України від 16 листопада 2016 року у справі № 6-2469цс16, в якій, на його думку, викладено висновки про застосування норми права у подібних правовідносинах, що не були враховані апеляційним судом в оскаржуваному судовому рішенні.
 
Проте, суд касаційної інстанції звертає увагу заявника на те, що посилання                  у касаційній скарзі на постанову Верховного Суду України, у якій, на його думку, викладено висновки про застосування норми права у подібних правовідносинах (а не Верховного Суду) не може бути підставою касаційного оскарження судового рішення.
 
Касаційна скарга ОСОБА_1 , яка подана його представником - адвокатом Ткачуком В. В., подана у передбачений статтею 390 ЦПК України строк                         та з дотриманням вимог статті 392 ЦПК України, зокрема, касаційна скарга містить підставу касаційного оскарження, передбачену пунктом 1                      частини другої статті 389 ЦПК України.
 
Ураховуючи наведене, касаційне провадження у цій справі слід відкрити.
 
Керуючись статтями 389, 394, 395 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду
 
УХВАЛИВ:
 
Відкрити касаційне провадження у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , ОСОБА_3 про визнання договорів дарування удаваними правочинами, визнання права власності на частку в спільній сумісній власності подружжя, за касаційною скаргою ОСОБА_1 , яка подана його                             представником - адвокатом Ткачуком Віталієм Валерійовичем, на рішення Бородянського районного суду Київської області від 22 грудня 2022 року та постанову Київського апеляційного суду від 10 травня 2023 року.
 
Витребувати з Бородянського районного суду Київської області цивільну справу № 939/241/22.
 
Надіслати учасникам справи копії касаційної скарги та доданих до неї документів, роз`яснити їм право подати відзив на касаційну скаргу, який за формою і змістом має відповідати вимогам статті 395 ЦПК України, у строк 
до 04 жовтня 2023 року.
 
Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та оскарженню не підлягає.
 
Судді:                                                                                                         Р. А. Лідовець

                                                                                                                      Б. І. Гулько

Д. Д. Луспеник