ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
23 серпня 2023 року	Львів	Справа № 460/2248/23 пров. № А/857/5878/23	
Восьмий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:
судді-доповідача:                                                  Гінди О.М.,
суддів:                                                                      Ніколіна В.В., Пліша М.А.,                   
розглянувши в письмовому провадженні апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Рівненській області на рішення Рівненського окружного адміністративного суду від 06 березня 2023 року (головуючий суддя: Друзенко Н.В., місце ухвалення - м. Рівне) у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Рівненській області, Головного управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити дії, -
встановив:
ОСОБА_1 24.01.2023, через засоби поштового зв`язку, звернулася з позовом до суду, в якому просила:
- визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області від 04.01.2023 № 172450005869 щодо відмови в призначенні пенсії;
- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Рівненській області призначити пенсію за віком зі зниженням пенсійного віку на п`ять року відповідності до статті 55 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» з 07 грудня 2022 року.
Обґрунтовує позов тим, що працювала та проживала в зоні посиленого радіоекологічного контролю період часу, достатній для призначення пільгової пенсії, у відповідності до статті 55 Закону України «Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи». Таким чином, позивачка вказує, що має право на зниження пенсійного віку. Однак, відповідач відмовив у призначенні пенсії на підставі відсутності необхідної кількості років роботи (проживання) станом на 01.01.1993 в зоні посиленого радіоекологічного контролю. Крім того, відповідач не зарахував до страхового стажу позивача період догляду за дітьми, період роботи у зв`язку з недоліками в трудовій книжці. Проте, позивачка вважає, що відповідач безпідставно відмовив їй у призначенні пенсії. 
Рішенням Рівненського окружного адміністративного суду від 06 березня 2023 року позов задоволено.
Визнано протиправним і скасовано рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області від 04.01.2023 № 172450005869 щодо відмови ОСОБА_1 у призначенні пенсії відповідно до статті 55 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» із зниженням пенсійного віку.
Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Рівненській області зарахувати до страхового стажу ОСОБА_1 періоди догляду за дітьми до досягнення ними 12-річного віку, ІНФОРМАЦІЯ_1 та 11.10.1991 років народження; періоди роботи з 01.09.1994 по 16.07.1995, з 01.09.1995 по 30.10.1995, з 31.10.1995 по 16.11.1995, з 17.11.1995 по 31.08.1996.
Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Рівненській області призначити та виплачувати ОСОБА_1 з 07 грудня 2022 року пенсію за віком на пільгових умовах зі зменшенням пенсійного віку на підставі статті 55 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи».
З цим рішенням суду першої інстанції не погодився відповідач та оскаржив його в апеляційному порядку. Вважає, що рішення прийняте з порушенням норм матеріального права, а тому просить його скасувати та прийняти нове судове рішення, яким у задоволенні позову відмовити.
Обґрунтовуючи апеляційні вимоги, апелянт посилається на те, що проживання та робота позивачки на території радіоактивного забруднення станом на 01.01.1993 більше 4 років, що надавало би право на зменшення пенсійного віку, матеріалами справи не підтверджено, відтак, на цей час підстави для застосування до позивачки положень п. 5 ч. 2 ст. 55 Закону № 796-XII відсутні.
Згідно п. 3 ч. 1 ст. 311 КАС України, суд апеляційної інстанції може розглянути справу без повідомлення учасників справи (в порядку письмового провадження) за наявними у справі матеріалами, якщо справу може бути вирішено на підставі наявних у ній доказів, у разі подання апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції, які ухвалені в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (у порядку письмового провадження).
Враховуючи те, що апеляційну скаргу подано на рішення суду першої інстанції, ухвалене в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін, суд апеляційної інстанції вважає за можливе розглянути справу в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами.
Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, суд апеляційної інстанції вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких мотивів.
Судом першої інстанції встановлено, що ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , є громадянкою, яка постійно проживає на території зони посиленого радіоекологічного контролю (категорія 4), що підтверджено посвідченням серії НОМЕР_1 (а. с. 13).
Позивачка, 27 грудня 2022 року звернулася до Головного управління Пенсійного фонду України в Рівненській області  з заявою про призначення пенсії зі зменшенням пенсійного віку, відповідно до статті 55 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи».
Головне управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області прийняло рішення від 04.01.2023 № 172450005869 про відмову у призначенні пенсії на підставі відсутності необхідної кількості проживання (роботи) в зоні посиленого радіоекологічного контролю (4 роки) станом на 01.01.1993 (а .с. 11-12).
Головне управління Пенсійного фонду України в Рівненській області листом від 04.01.2023 повідомило позивача про результати розгляду його заяви та про відмову у призначенні пенсії (а. с. 10).
Не погодившись із цим рішенням, позивачка звернулася до суду з цим позовом.
Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що оскільки позивачка проживала в зоні посиленого радіоекологічного контролю достатню кількість років, необхідну для призначення пільгової пенсії, а тому пенсійний вік позивачки підлягає зниженню на 5 років відповідно до статті 55 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», як особі, яка постійно проживала на територіях радіоактивного забруднення.
Крім цього, суд першої інстанції дійшов висновку, що ефективним і достатнім способом захисту порушених прав позивачем на пенсійне забезпечення буде визнання протиправним та скасування рішення від 04.01.2023 № 172450005869 про відмову у призначенні пенсії на пільгових умовах та зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Рівненській області зарахувати до страхового стажу ОСОБА_1 періоди догляду за дітьми до досягнення ними 12-річного віку, ІНФОРМАЦІЯ_1 та 11.10.1991 років народження, періоди роботи з 01.09.1994 по 16.07.1995, з 01.09.1995 по 30.10.1995, з 31.10.1995 по 16.11.1995, з 17.11.1995 по 31.08.1996.
З огляду на викладене, суд апеляційної інстанції вважає за необхідне зазначити наступне.
Статтею 49 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» від 28.02.1991 № 796-XII  (далі Закон № 796-ХІІ) визначено, що пенсії особам, віднесеним до категорії 1, 2, 3, 4 встановлюються у вигляді а) державні пенсії; б) додаткової пенсії за шкоду, заподіяну здоров`ю, яка призначається після виникнення права на державну пенсію.
Згідно абз. 1 ч. 1  ст. 55  Закону № 796-ХІІ, особам, які працювали або проживали на територіях радіоактивного забруднення, пенсії надаються із зменшенням пенсійного віку, встановленого  статтею 26 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» 09.07.2003 № 1058-IV (далі Закон № 1058-IV) за наявності відповідного страхового стажу, зменшеного на кількість років зменшення пенсійного віку, але не менше 15 років страхового стажу.
Відповідно до ч. 1 статті 26 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», починаючи з 1 січня 2018 року право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 60 років мають особи за наявності страхового стажу, зокрема, з 1 січня 2022 року по 31 грудня 2022 року – не менше 29 років.
Згідно абз. 5 п. 2 ч. 1  ст. 55 Закону № 796-ХІІ, потерпілі від Чорнобильської катастрофи, особи, які постійно проживали або постійно проживають чи постійно працювали або постійно працюють у зоні посиленого радіологічного контролю за умови, що вони за станом на 1 січня 1993 року прожили або відпрацювали у цій зоні не менше 4 років, мають право на зниження пенсійного віку на 2 роки та додатково на 1 рік за 2 роки проживання або роботи, але не більше 5 років.
*Початкова величина зниження пенсійного віку встановлюється лише особам, які постійно проживали або постійно працювали у зазначеній зоні з моменту аварії по 31 липня 1986 року незалежно від часу проживання або роботи в цей період.
Суд апеляційної інстанції звертає увагу, що єдиною підставою для відмови у призначенні пенсії зі зниженням пенсійного віку, згідно оскаржуваного рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області від 04.01.2023 № 172450005869, було не підтвердження факту проживання ОСОБА_1 у зоні посиленого радіологічного контролю станом на 01.01.1993 не менше 4 років.
Однак, суд апеляційної інстанції вважає такі покликання пенсійного органу безпідставними, з огляду на таке.
Так, відповідно до постанови Кабінету Міністрів Української РСР від 23.07.1991 № 106 «Про організацію виконання постанов Верховної Ради Української РСР про порядок введення в дію законів Української РСР «Про правовий режим території, що зазнала радіоактивного забруднення внаслідок Чорнобильської катастрофи» та «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок чорнобильської катастрофи», с. Бистричі Березнівського району Рівненської області відноситься до зони посиленого радіоекологічного контролю.
Судом апеляційної інстанції встановлено, що в ОСОБА_1 наявне посвідчення громадянки, яка постійно проживає на території зони посиленого радіологічного контролю (категорія 4) серії НОМЕР_1 видане 28.12.1993 Рівненською облдержадміністрацією (а. с. 13). 
Згідно вказано посвідчення, його пред`явник має право на пільги та компенсації, встановлені Законом № 796-ХІІ для осіб, які постійно проживають на території зони посиленого радіоекологічного контролю.
Крім цього, факт постійного проживання ОСОБА_1 у зоні посиленого радіоекологічного контролю, підтверджується довідкою Березнівської районної державної адміністрації № 1620 від 21.12.1992 про те, що станом на 01.01.1993 ОСОБА_1 проживала у цій зоні не менше 4 років (а. с. 14).
З огляду на викладене, оскільки період проживання позивачки у зоні посиленого радіоекологічного контролю станом на 01.01.1993 становить не менше 4 років, а тому позивачка має право на зниження пенсійного віку на 5 років (2 роки - початкова величина зниження пенсійного віку + додатково 1 рік за 3 роки проживання, але не більше 5 років).
Отже, за встановлених обставин справи, у контексті наведених вимог законодавства, яким врегульовані спірні правовідносини, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що оскільки період проживання позивачки у зоні посиленого радіоекологічного контролю станом на 01.01.1993 становить не менше 4 років, позивачка досягла 55-річного віку і в неї наявний страховий стаж 29 років 09 місяців 02 дні (наявність якого не заперечується відповідачами), а тому є всі правові підстави для призначення пенсії, у відповідності до положень статті 55 Закону № 796-ХІІ.
Враховуючи вищенаведене, суд апеляційної інстанції погоджується з висновком суду першої інстанції про необхідність зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Рівненській області призначити та виплачувати ОСОБА_1 з 07 грудня 2022 року пенсію за віком на пільгових умовах зі зменшенням пенсійного віку на підставі статті 55 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи».
Також, суд апеляційної інстанції зазначає, що в оскаржуваному рішенні Головного управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області від 04.01.2023 № 172450005869, позивачці до страхового стажу не зараховані періоди:
-          догляду за дітьми до досягнення ними 12-річного віку, ІНФОРМАЦІЯ_1 та 11.10.1991 років народження, оскільки відсутні документи, передбачені п. 11 Порядку № 637, які підтверджують, що діти є потерпілими від Чорнобильської катастрофи, а саме, посвідчення дітей, які потерпіли від Чорнобильської катастрофи, або довідки про видачу таких посвідчень;
-          роботи з 01.09.1994 по 16.07.1995, оскільки в підставах внесення запису наявне виправлення дати наказу на звільнення;
-          роботи з 01.09.1995 по 30.10.1995, з 31.10.1995 по 16.11.1995, з 17.11.1995 по 31.08.1996, оскільки відсутні назви підприємств у записах про прийняття на роботу.
Щодо не зарахування до страхового стажу позивачки періодів догляду за дітьми до досягнення ними 12-річного віку, ІНФОРМАЦІЯ_1 та 11.10.1991 років народження, суд апеляційної інстанції вважає за необхідне зазначити таке.
Так, наведений спірний період не зарахований позивачці до страхового стажу, оскільки відсутні документи, передбачені п. 11 Порядку № 637, які підтверджують, що діти є потерпілими від Чорнобильської катастрофи, а саме, посвідчення дітей, які потерпіли від Чорнобильської катастрофи, або довідки про видачу таких посвідчень.
Відповідно до п. 13 ст. 30 Закону № 796-ХІІ, визначено що потерпілим дітям, визначених у п. 1-6 статті 27 цього Закону, та їх батькам надаються гарантовані державою компенсації та пільги, зокрема, зарахування до стажу роботи одному з батьків часу догляду за потерпілою дитиною до досягнення нею віку 12 років. 
Згідно п. 11 постанови Кабінету Міністрів України «Про затвердження Порядку підтвердження наявного стажу роботи для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній» від 12 серпня 1993 року № 637 (далі Порядок № 637), час догляду одного з батьків за потерпілою дитиною від Чорнобильської катастрофи до досягнення нею 12-річного віку встановлюється на підставі: свідоцтва про народження дитини або паспорта громадянина України (у разі смерті дитини - свідоцтва про смерть); посвідчення дитини, яка потерпіла від Чорнобильської катастрофи або довідки про видачу такого посвідчення; заяви особи, яка звернулася за призначенням пенсії, про те, що ніхто з батьків не скористався пільгою, передбаченою пунктом 13 статті 30 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи»; документів про те, що до досягнення дитиною 12-річного віку один з батьків не працював.
Судом апеляційної інстанції встановлено, що позивачка є матір`ю двох дітей: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 .
У матеріалах справи наявна довідка видана старостинським округом № 3 (с. Бистричі) Березнівської міської ради Рівненського району Рівненської області від 03.01.2023 № 12 (а. с. 15), відповідно до якої, дітям позивачки: 
ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , видано посвідчення дитини, яка потерпіла від Чорнобильської катастрофи  серії НОМЕР_2 від 04.01.1994;
ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , видано посвідчення дитини, яка потерпіла від Чорнобильської катастрофи  серії НОМЕР_3 від 04.01.1994.
Враховуючи наведене, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що наявні правові підстави для зарахування до страхового стажу позивачки періодів догляду за дітьми до досягнення ними 12-річного віку, оскільки у матеріалах справи наявні документи передбачені п. 11 Порядку № 637, зокрема, довідка про видачу посвідчень дитини, яка потерпіла від Чорнобильської катастрофи.
Щодо не зарахування до страхового стажу позивачки періодів          роботи з 01.09.1994 по 16.07.1995, оскільки в підставах внесення запису наявне виправлення дати наказу на звільнення та роботи з 01.09.1995 по 30.10.1995, з 31.10.1995 по 16.11.1995, з 17.11.1995 по 31.08.1996, оскільки відсутні назви підприємств у записах про прийняття на роботу, то суд апеляційної інстанції зазначає наступне.
Відповідно до  ст. 24 Закону № 1058-IV, періоди трудової діяльності та інші періоди, що враховувалися до стажу роботи для призначення пенсії до набрання чинності цим Законом, зараховуються до страхового стажу в порядку і на умовах, передбачених законодавством, що діяло раніше, крім випадків, передбачених цим Законом.
Згідно зі  ст. 56 Закону України № 1788-XII «Про пенсійне забезпечення»  (у редакції, що діяла до 01 січня 2004 року) до стажу роботи зараховується робота, виконувана на підставі трудового договору на підприємствах, в установах, організаціях і кооперативах, незалежно від використовуваних форм власності та господарювання, а також на підставі членства в колгоспах та інших кооперативах, незалежно від характеру й тривалості роботи і тривалості перерв.
Відповідно до ст. 48 Кодексу законів про працю, ст. 62 Закону України «Пенсійне забезпечення», основним документом, що підтверджує стаж роботи є трудова книжка, а в разі відсутності її чи відповідних записів у ній, наявність трудового стажу підтверджується в Порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.
Отже, основним документом, який підтверджує стаж роботи, є трудова книжка.
Відповідно до п. 1-3 Порядку № 637 основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. За відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами. У разі коли документи про трудовий стаж не збереглися, підтвердження трудового стажу здійснюється органами Пенсійного фонду на підставі показань свідків.
За відсутності трудової книжки, а також у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні необхідні записи або містяться неправильні чи неточні записи про періоди роботи, для підтвердження наявного трудового стажу приймаються довідки, виписки із наказів, особові рахунки і відомості на видачу заробітної плати, посвідчення, характеристики, письмові трудові договори і угоди з відмітками про їх виконання та інші документи, які містять відомості про періоди роботи.
Згідно правової позиції Верховного Суду, викладеною у постанові від 24.05.2018 у справі № 490/12392/16-а, працівник не може відповідати за правильність та повноту оформлення, неналежний порядок ведення та заповнення будь-якої документації з вини підприємства. Існуючий недолік не може бути підставою для позбавлення особи конституційного права на соціальний захист, зокрема призначення пенсії. 
Також, така позиція висловлена Верховним Судом у постановах від 21.02.2018 у справі № 687/975/17, від 04.07.2023 у справі № 580/4012/19.
Верховний Суд у постанові від 24.05.2018 у справі № 490/12392/16-а висловив позицію про те, що певні недоліки щодо заповнення трудової книжки не можуть бути підставою для неврахування відповідного періоду роботи для обрахунку стажу при призначенні пенсії.
Крім цього, суд апеляційної інстанції зауважує, у матеріалах справи наявна довідка Березнівського комбінату громадського харчування № 5 від 16.01.2023 (а. с. 26), якою підтверджено, що ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 працювала на Березнівському комбінаті громадського харчування районного споживчого товариства: кухонним працівником з 01.09.1994 по 14.11.1994, буфетником з 15.11.1994 по 16.07.1995, буфетником з 23.07.1995 по 23.08.1995, кухонним працівником з 01.09.1995 по 30.10.1995, кухонним працівником з 31.10.1995 по 15.11.1995, кухаром з 16.11.1995 по 31.08.1996, кухаром з 01.09.1996 по 24.02.1998 (а. с. 26). Вказана довідка видана на підставі книги наказів: 1994 року № 52; 1995 року № № 55, 56; 1996 року № 59; 1998 № 64.
Отже, суд апеляційної інстанції вважає, що спірні періоди роботи з 01.09.1994 по 16.07.1995, з 01.09.1995 по 30.10.1995, з 31.10.1995 по 16.11.1995, з 17.11.1995 по 31.08.1996 підлягають включенню до страхового стажу ОСОБА_1 .
Враховуючи вищенаведене, оскільки період проживання позивачки у зоні посиленого радіоекологічного контролю станом на 01.01.1993 становить не менше 4 років, а спірні періоди роботи з 01.09.1994 по 16.07.1995, з 01.09.1995 по 30.10.1995, з 31.10.1995 по 16.11.1995, з 17.11.1995 по 31.08.1996 підлягають включенню до її страхового стажу, а тому суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області від 04.01.2023 № 172450005869, щодо відмови в призначенні пенсії ОСОБА_1 є протиправним та підлягає скасуванню.
Таким чином, апеляційна скарга Головного управління Пенсійного фонду України в Рівненській області не спростовує правильність доводів, яким мотивовано судове рішення, зводиться по суті до переоцінки проаналізованих судом доказів та не дає підстав вважати висновки суду першої інстанції помилковими.
З огляду на викладене, суд апеляційної інстанції вважає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права, тому відповідно до ст. 316 КАС України, апеляційну скаргу необхідно залишити без задоволення, рішення суду без змін. 
Згідно приписів ст. 139 КАС України підстав для стягнення судових витрат не має.
Керуючись ст. ст.  311, 316, 321, 322, 325, 328, КАС України, суд –
постановив:
апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Рівненській області залишити без задоволення, а рішення Рівненського окружного адміністративного суду від 06 березня 2023 року у справі № 460/2248/23 – без змін.
Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття та касаційному оскарженню не підлягає, крім випадків, передбачених пунктом другим частини п`ятої статті 328 КАС України.  

Головуючий суддя	 	О. М. Гінда 	
судді	 	В. В. Ніколін 	
 	 	М. А. Пліш