Справа № 144/1013/23 
Провадження № 33/801/870/2023
Категорія: 146 
Головуючий у суді 1-ї інстанції Бондарук О. П.
Доповідач: Денишенко Т. О.

ВІННИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД 
ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 вересня 2023 року                                                                               м. Вінниця

Вінницький апеляційний суд у складі судді Денишенко Т.О. за участі по-терпілої ОСОБА_1 , розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі судових засідань приміщення суду апеляційну скаргу ОСОБА_2 на постанову судді Теплицького районного суду Вінницької області від 29 серпня 2023 року про притягнення до адміністративної відповідальності 
ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ідентифі-
каційний номер НОМЕР_1 , громадянина України, непрацюючого, зареєст-
рованого по 
АДРЕСА_1 , мешканця АДРЕСА_2 , 
за статтею 124 КУпАП, 

У С Т А Н О В И В:

Згідно із протоколом про адміністративне правопорушення від 26 липня 2023 року серії АДД № 136331, складеним о 21.50 годині у с. Антонівка Гай-синського району Вінницької області по вул. Молодіжній, 1, інспектором СРПП ВП № 1 Гайсинського РУП ГУНП у Вінницькій області капітаном поліції Ку-лібабою О. Т., увечері 26 липня 2023 року о 19.10 годині поблизу с. Антонівка на польовому шляху між с. Буряни - с. Антонівка Гайсинського району, водій ОСОБА_2 , керуючи автомобілем марки ВАЗ 21051, державний номер-ний знак НОМЕР_2 , не вибрав безпечної швидкості руху щоб мати змогу по-стійно контролювати його та безпечно керувати, не дотримався безпечної дис-танції, у результаті чого здійснив наїзд на велику рогату худобу у кількості двох голів, які переходили дорогу, унаслідок чого останні отримали ушкоджен-ня, які не підлягали лікуванню. Такими діями ОСОБА_2 порушив ви-моги пунктів 12.1, 13.1 ПДР України, за що відповідальність передбаче-на статтею 124 КУпАП.
Постановою Теплицького районного суду Вінницької області від 29 серпня 2023 року ОСОБА_2 визнаний винним у вчиненні правопорушення, пе-редбаченого статтею 124 КУпАП, на нього накладене адміністративне стяг-нення у виді позбавлення права керування транспортними засобами строком на десять місяців. Із ОСОБА_2 у дохід держави стягнутий судовий збір у сумі 536,80 гривень. Визнаючи ОСОБА_2 винним у вчиненні адмі-ністративного правопорушення, передбаченого статтею 124 КУпАП, суд пер-шої інстанції, зазначив, що у відповідності до пунктів 12.2, 12.3 розділу 12 Пра-вил дорожнього руху у темну пору доби, в умовах недостатньої видимості швидкість руху повинна бути такою, щоб водій мав змогу зупинити транспорт-ний засіб у межах видимості дороги. У разі виникнення небезпеки для руху або перешкоди, яку водій об`єктивно спроможний виявити, він повинен негайно вжити заходів для зменшення швидкості аж до зупинки транспортного засобу або безпечного для інших учасників руху об`їзду перешкоди. Цих вимог ПДР ОСОБА_2 не виконав. Ураховуючи наведене, характер вчиненого право-порушення, особу правопорушника, ступінь його вини, майновий стан, відсут-ність пом`якшуючих відповідальність обставин, суд дійшов висновку, що ОСОБА_3 потрібно піддати адміністративному стягненню, передбаченому санкцією статті 124 КУпАП,  у виді позбавлення права керування транспортни-ми засобами строком на 10 місяців.
Оскаржуючи в апеляційному порядку постанову Теплицького районного суду Вінницької області від 29 серпня 2023 року, ОСОБА_2 посилається на її безпідставність, відсутність у його діях складу адміністративного право-порушення, передбаченого статтею 124 КУпАП. Скаржник вважає, що ним не порушені положення пунктів 12.1, 13.1 Правил дорожнього руху, оскільки він рухався автомобілем по польовій дорозі, яка не є дорогою державного значен-ня, узагалі не задокументована, на ній відсутні попереджувальні знаки ( перегін худоби ). Крім того у справі відсутні докази швидкості руху, із якою він керу-вав автомобілем, тим більше її перевищення. Його дії, зазначає ОСОБА_2 , не знаходяться у причинно-наслідковому зв`язку із вчиненою ДТП, що виключає вину у скоєнні адміністративного правопорушення. Сам протокол про адміністративне правопорушення не є беззаперечним доказом його вини. Корови раптово вибігли на дорогу і він не міг відвернути зіткнення із ними, хо-ча застосував екстрене гальмування. Протокол про адміністративне правопору-шення не відповідає вимогам статті 256 КУпАП, водію не були роз`яснені його права та обов`язки, через що, не будучи обізнаним про складання протоколу, він не виклав свої доводи, письмові заперечення на спростування обставин пра-вопорушення. Підписуючи протокол, ОСОБА_2 вважав, що, за пояснен-ням поліцейського, розписується про те, що він не був у стані алкогольного сп`яніння.
ОСОБА_2 критикує пояснення у судовому засіданні суду першої інстанції свідків ОСОБА_4 та ОСОБА_1 , стверджує, що ДТП сталася з вини погонича ОСОБА_4 , який, будучи учасником дорожнього руху, не виконав свої обов`язки з догляду за худобою та не залучив необхідної кількості погоничів для безпечного перегону корів через дорогу. В обгрунтування влас-ної позиції скаржник посилається на підпункти 13.4. 63, 13.4.64 наказу Держав-ного комітету України з нагляду за охороною праці від 06 грудня 2004 року № 268 «Про затвердження Правил охорони праці у тваринництві. Велика рогата худоба», зареєстрованого у Міністерстві юстиції України 15 лютого 2005 року за № 226/ 10506, відповідно до якого ОСОБА_4 , на думку скаржника будучи учасником дорожнього руху, порушив Правила дорожнього руху, що стало наслідком ДТП 26 липня 2023 року о 19.10 годині на дорозі між селами Бур`яни та Антонівка Гайсинського району Вінницької області. 
Апеляційний суд убачає доцільним у цій справі звернути увагу, що наказ, на який посилається ОСОБА_2 , на час вчинення ним правопорушення, передбаченого статтею 124 КУпАП, втратив чинність на підставі наказу Мініс-терства соціальної політики України від 29 серпня 2018 року № 1240 «Про затвердження Правил охорони праці у сільськогосподарському виробництві», зареєстрованого у Міністерстві юстиції 21 вересня 2018 року за № 1090/32542.
У судове засідання апеляційного суду 25 вересня 2023 року особа, притяг-нута до адміністративної відповідальності, ОСОБА_2 , його захисниця адвокатка Ляховська О. Т. не з`явилися. До суду 18, 19 та 21 вересня 2023 року відповідно надійшли письмово викладені заяви свідка ОСОБА_4 , адвоката потерпілої ОСОБА_1 - Клінчикова С. О. та самого ОСОБА_2 , у яких зазначені учасники справи просять її розглянути за їхньої відсутності. Зо-крема ОСОБА_2 підтримав власну апеляційну скаргу у повному обсязі, просить справу розглянути без його участі. Керуючись нормами частини другої статті 268 КУпАП, яка не передбачає обов`язкової участі у розгляді справи за статтею 124 КУпАП особи, яка вчинила таке правопорушення, частини шостої статті 294 КУпАП, апеляційний суд визнає за можливе, доцільне і правильне здійснити розгляд цієї справи у порядку апеляційного провадження у відсут-ності тих її учасників, котрі не з`явилися у судове засідання.
У судовому засіданні апеляційного суду опитано в якості свідка потерпілу ОСОБА_1 , котра з`явилася за отриманою судовою повісткою, попередже-на про можливу кримінальну відповідальність за дачу неправдивих показань суду або відмову від дачі показань. ОСОБА_1 пояснила, що понесла май-нову шкоду, завдану наїздом автомобілем під керуванням ОСОБА_2 на двох належних їй тварин великої рогатої худоби, внаслідок чого вони за реко-мендацією завідуючого Соболівським пунктом ветеринарної медицини Полі-щука З. О. були негайно здані на забій. Свідок ОСОБА_1 пояснила суду, що ОСОБА_2 спускався по нахилу польовою грунтовою дорогою у на-прямку с. Антонівка та через те, що починав накрапати дощ, намагаючись уник-нути проїзду розмоклою грунтовкою, мчав зі швидкістю близько 70-80 км/год, унаслідок чого заїхав у стадо корів, які переходили дорогу. Корова та телиця не підлягали лікуванню. ОСОБА_2 не приніс їй вибачень, поводить себе на-хабно, не бажає відшкодовувати завдану майнову шкоду, хоча позбавив її ху-доби, якої у неї більше немає, через що вона терпить майнову скруту.
Дослідивши матеріали справи, заслухавши показання у якості свідка по-терпілої ОСОБА_1 , проаналізувавши наявні докази та визнаючи їх на-лежними, допустимими і достатніми для перегляду справи по суті в порядку апеляційного провадження, такими, що узгоджуються між собою, апеляційний суд дійшов висновку про безспірну наявність у діях ОСОБА_2 вини у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого статтею 124 КУпАП, про об`єктивність, законність та справедливість оскаржуваної ним по-станови суду першої інстанції від 29 серпня 2023 року та, як наслідок, необ-хідність залишення без задоволення апеляційної скарги правопорушника ОСОБА_2 . 
Статтею 245 КУпАП визначені завдання провадження у справах про адмі-ністративні правопорушення. Це своєчасне, всебічне, повне і об'єктивне з'ясу-вання обставин кожної справи, вирішення її у точній відповідності із законом, забезпечення виконання ухваленої постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.
Відповідно до статті 251 КУпАП доказами у справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному зако-ном порядку орган ( посадова особа ) встановлює наявність чи відсутність адмі-ністративного правопорушення, винність даної особи у його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, пояснення-ми особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків.
Статтею 280 КУпАП передбачено, що орган ( посадова особа ) при роз-гляді справи про адміністративне правопорушення зобов'язаний з'ясувати: чи було вчинене адміністративне правопорушення, чи винна дана особа у його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом'якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, а також з'ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирі-шення справи.
Відповідно до частини сьомої статті 294 КУпАП апеляційний суд перегля-дає справу у межах апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм про-цесуального права. Апеляційний суд може дослідити нові докази, які не дослі-джувалися раніше, якщо визнає обґрунтованим ненадання їх до місцевого суду або необґрунтованим відхилення їх місцевим судом.
Згідно із протоколом про адміністративне правопорушення від 26 липня 2023 року серії ААД № 136331, складеним о 21.50 годині у с. Антонівка Гай-синського району Вінницької області по вул. Молодіжній, 1 поліцейським Кулі-бабою О. Т., увечері цього дня 26 липня 2023 року о 19.10 годині на польовій дорозі між селами Бур`яни та Антонівка Гайсинського району Вінницької області водій ОСОБА_2 , керуючи автомобілем марки ВАЗ 21051, дер-жавний номерний знак НОМЕР_2 , не вибрав безпечної швидкості руху щоб мати змогу постійно контролювати його рух та безпечно керувати транс-портним засобом, не дотримався безпечної дистанції, у результаті чого здійснив наїзд на велику рогату худобу у кількості двох голів, які переходили дорогу. Унаслідок отриманих ушкоджень, які не підлягали лікуванню, корова та телиця за рекомендацією ветеринара здані потерпілою ОСОБА_1 на забій. Та-кими діями ОСОБА_2 порушив вимоги пунктів 12.1, 13.1 ПДР України, за що відповідальність передбачена статтею 124 КУпАП. До протоколу про ад-міністративне правопорушення у цій справі суду надана схема місця шляхово-транспортної пригоди із фототаблицями, відповідно до якої зафіксоване розта-шування транспортного засобу під керуванням ОСОБА_2 , та місце зітк-нення автомобіля із тваринами, зроблені розмітки у метрових вимірах знахо-дження усіх об`єктів пригоди, а також зазначений опис пори доби та стан покриття проїзної частини, відсутність освітлення місця ДТП та інших еле-ментів території, де вона сталася. Вказана схема місця ДТП підписана свідком ОСОБА_4 , потерпілою ОСОБА_1 та водієм ОСОБА_2 без будь-яких зауважень. Крім того у матеріали справи до протоколу про адмініс-тративне правопорушення доданий рапорт від 26 липня 2023 року старшого інс-пектора-чергового ВП № 1 Гайсинського РУП ГУНП у Вінницькій області Машкова А. О. щодо заяви про ДТП від ОСОБА_1 , письмові пояснення свідка ОСОБА_4 , потерпілої ОСОБА_1 від 26 липня 2023 року, вис-новок ветеринара стосовно стану двох голів ВРХ із рекомендацією негайної здачі їх на забій. 
Адміністративна відповідальність за статтею 124 КУпАП настає у разі по-рушення учасниками дорожнього руху Правил дорожнього руху, що спричини-ло пошкодження транспортних засобів, вантажу, автомобільних доріг, вулиць, залізничних переїздів, дорожніх споруд чи іншого майна. З огляду на те, що диспозиція статті 124 КУпАП є бланкетною, яка відсилає до норм, викладених у Правилах дорожнього руху, суд має вирішити питання щодо винуватості осо-би у межах, зазначених протоколом працівника поліції порушень конкретних Правил дорожнього руху, які спричинили пошкодження транспортних засобів, іншого рухомого чи нерухомого майна.
Підпункт 12.1. Правил дорожнього руху передбачає, що під час вибору в установлених межах безпечної швидкості руху водій повинен ураховувати до-рожню обстановку, а також особливості вантажу, що перевозиться, і стан транс-портного засобу, щоб мати змогу постійно контролювати його рух та безпечно керувати ним. Підпунктом 13.1 Правил дорожнього руху визначено, що водій залежно від швидкості руху, дорожньої обстановки, особливостей вантажу, що перевозиться, і стану транспортного засобу повинен дотримувати безпечну дис-танцію та безпечний інтервал. Вирішуючи дану справу, суд першої інстанції правильно та юридично обгрунтовано керувався також положеннями пункту 7.6 розділу 7 Правил дорожнього руху, яким установлено, що переганяти стадо тварин по дорозі дозволяється лише у світлу пору доби, при цьому залучається така кількість погоничів, щоб можна було направляти тварин якомога ближче до правого краю дороги та не створювати небезпеку, перешкод іншим учас-никам дорожнього руху.
Відповідно до статті 19 Закону України «Про дорожній рух» погоничі тва-рин зобов`язані: не залишати тварин на проїзній частині без догляду, не перега-няти тварин через залізничні колії та дороги, вулиці поза спеціально відведе-ними місцями, а також через проїзну частину в темний час доби і в умовах недостатньої видимості.
Пунктом сьомим частини третьої розділу V Правил охорони праці у сільсь-когосподарському виробництві, затверджених наказом Міністерства соціальної політики України від 29 серпня 2018 року № 1240, зареєстрованим у Міністер-стві юстиції України 21 вересня 2018 року за № 1090/32542, заборонено зали-шати тварин без нагляду на смузі відведення дороги; вести тварин дорогами з покращеним покриттям, якщо поруч є інші дороги; переганяти тварин дорогами у темний час доби та за умов недостатньої видимості.
Інших вимог щодо погоничів тварин чинне законодавство не визначає.
Апеляційний суд підкреслює, що наїзд керованим ОСОБА_2 авто-мобілем на двох корів потерпілої стався на польовій дорозі, яка не внесена у відповідні документи як проїзна частина поля, де випасалося стадо корів, не го-ворячи про її неналежність до доріг державного значення. Відповідно ця дорога як неофіційна проїзна частина поля не обладнана дорожніми знаками, огоро-дженням, пішохідними переходами і т.п. Як наслідок абсолютно безпідстав-ними є посилання ОСОБА_2 у скарзі на ту обставину, що поліцейський не зазначив у протоколі коли виникла небезпека для руху керованого ним авто-мобіля, коли він як водій повинен був діяти відповідно до пунктів 12.1, 13.1 ПДР, адже у вказаних пунктах не йдеться про певну дорогу певного значення, по якій фактично рухався ОСОБА_2 , тому, наразі, йдеться про дорожню обстановку, якої винуватець ДТП, а саме водій ОСОБА_2 , дійсно та об`єктивно не урахував. Так якби обрана водієм швидкість руху автомобіля від-повідала б дорожній обстановці, він зміг би контролювати рух транспортного засобу, та не в`їхав би у стадо корів, які переходили дорогу. Такий висновок не є припущенням, як стверджує скаржник, а є доведеною, логічною та фактич-ною обставиною у цій справі. За позицією ОСОБА_2 , його проїзд польо-вою дорогою не потребує дотримання ним як водієм вимог ПДР, що є відверто неспроможним, принципово недоречним аргументом. 
Намагаючись спростувати свою вину у вчиненні ДТП шляхом посилання на відсутність у його діях порушення вимог ПДР щодо обов`язку водія дотри-муватися безпечної дистанції, ОСОБА_2 разом із тим не звертає увагу на вимоги ПДР у тій частині, що його дії як водія джерела підвищеної небезпеки не повинні створювати небезпеку чи перешкоду для руху, загрожувати життю або здоров`ю громадян, завдавати матеріальних збитків; безпечною швидкістю є швидкість, за якої водій має змогу безпечно керувати транспортним засобом та контролювати його рух у конкретних дорожніх умовах; видимістю у напрям-ку руху визначається максимальна відстань, на якій з місця водія можна чітко розпізнати межі елементів дороги та розміщення учасників руху, що дає змогу водієві орієнтуватися під час керування транспортним засобом, зокрема, для вибору безпечної швидкості та здійснення безпечного маневру; дорожньо-транспортна пригода - це подія, що сталася під час руху транспортного засо-бу, унаслідок якої загинули або поранені люди чи завдані матеріальні збитки;  дорожніми умовами визначається сукупність факторів, що характеризують ( з урахуванням пори року, періоду доби, атмосферних явищ, освітленості доро-ги ), зокрема, видимість у напрямку руху, стан поверхні проїзної частини, а та-кож її ширину, величину похилів на спусках і підйомах, віражів і заокруглень, наявність тротуарів або узбіч, засобів організації дорожнього руху та їх стан; дорожньою обстановкою є сукупність факторів, що характеризуються дорож-німи умовами, наявністю перешкод на певній ділянці дороги, інтенсивністю і рівнем організації дорожнього руху ( наявність та стан дорожньої розмітки, дорожніх знаків, дорожнього обладнання, світлофорів ), які повинен урахо-вувати водій під час вибору швидкості, смуги руху та прийомів керування транспортним засобом.
У контексті викладеного щодо шляху, де сталася ДТП, який за трактова-ним законодавством поняттям не відноситься до автомобільної дороги, а також тієї обставини, що наїзд на дві корови, які переходили цей шлях, вчинив саме ОСОБА_2 , не зумівши зупинити свій автомобіль у стані обмеженої види-мості для проїзду, нівелюється посилання скаржника стосовно недотримання ним безпечної дистанції лише через те, що корови переходили дорогу, а не ру-халися у тій самій смузі та напрямку, якими їхав винуватець пригоди. При цьому належить пам`ятати, що про смуги руху у ситуації, що мала місце, говорити недоцільно. Така ж оцінка має місце й щодо зазначення скаржником погонича корів учасником дорожнього руху, оскільки про «дорогу» у розумінні ПДР у даному випадку не йдеться. 
Не заслуговує на увагу й те твердження правопорушника, що матеріалами справи не визначені межі пасовища, оформленого в установленому порядку, оскільки проїзжа частина пасовища, якою скористався ОСОБА_2 , не є дорогою у розумінні її визначення Правилами дорожнього руху, тому безпід-ставним є посилання скаржника на відсутність зазначення у справі відстані пасовища від «дороги». В іншій частині скарги убачається доцільним вказати, що у випадку обрання ОСОБА_2 швидкості, за якої він міг би кон-тролювати рух свого автомобіля, то наїзд на корів не стався б, тому запере-чення ним перевищення швидкості є безпідставним. 
Апеляційний суд не бере до уваги зазначення ОСОБА_2 в апеля-ційній скарзі допущених поліцейським порушень вимог статті 256 КУпАП при складанні протоколу про адміністративне правопорушення, оскільки ним без будь-яких зауважень підписаний даний протокол, з яким він міг та мав реальну можливість ознайомитися на момент вчинення підпису. У даному протоколі, складеному за участі свідків ОСОБА_4 , ОСОБА_1 зазначено, що ОСОБА_2 роз`яснені його права та обов`язки, передбачені статтями 63 Конституції України, 268 КУпАП, та повідомлено, що розгляд справи відбу-деться за його виклику у Теплицькому районному суді Вінницької області.
Позиція скаржника щодо відсутності причинно-наслідкового зв`язку між дотриманням ним, нібито, положень ПДР та ДТП, що сталася не з його вини, а з вини виключно погонича тварин, не витримує жодної критики, є цілковито не-спроможною, такою, що суперечить фактичним, об`єктивним обставинам спра-ви, юридичній визначеності у правовідносинах, що склалися та мають місце між винуватцем у ДТП та потерпілою, а також погоничем тварин ОСОБА_4 . Підхід скаржника до ситуації, за його вини у вчиненні ДТП, не можна визнати ані законним, ані справедливим по відношенню, зокрема, до потер-пілої.
Вказуючи у скарзі на неправомірні дії правоохоронців, причетних до скла-дання матеріалів цієї адміністративної справи, які не пояснили йому прав, обов`язків, надання протоколу на підпис з поясненням, що він має розписатися за те, що не був у стані алкогольного сп`яніння, не заслуговують на увагу з огляду на те, що дії поліцейських як неправомірні ОСОБА_2 в уста-новленому порядку не оскаржувалися. Крім того окремі такі доводи є наду-маними, суперечать самим матеріалам справи. 
У справах «Нечипорук і Йонкало проти України» від 21 квітня 2011 року та «Барбера, Мессеге і Ябардо проти Іспанїї» від 06 грудня 1998 року Євро-пейський Суд з прав людини зазначив, що «суд при оцінці доказів керується критерієм доведеності винуватості особи «поза будь-яким розумним сумнівом» і така «доведеність може випливати із сукупності ознак чи неспростовних презумпцій, достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою».
Керуючись, зокрема, нормами пунктів 12.2, 12.3 розділу 12 Правил дорож-нього руху, якими передбачено, що у темну пору доби та в умовах недостатньої видимості швидкість руху повинна бути такою, щоб водій мав змогу зупинити транспортний засіб у межах видимості дороги, суд першої інстанції вказав, що у разі виникнення небезпеки для руху або перешкоди, яку водій об`єктивно спроможний виявити, він повинен негайно вжити заходів для зменшення швидкості аж до зупинки транспортного засобу або безпечного для інших учасників руху об`їзду перешкоди. Проте цих вимог Правил ОСОБА_2 не виконав.
Суд першої інстанції дійшов висновку про обгрунтованість визнання вин-ним ОСОБА_2 у вчиненні передбаченого статтею 124 КУпАП право-порушення, і з таким висновком апеляційний суд погоджується, визнаючи його правильним, обгрунтованим та справедливим.
Згідно із частиною восьмою статті 294 КУпАП за наслідками розгляду апеляційної скарги суд апеляційної інстанції має право, зокрема, залишити апе-ляційну скаргу без задоволення, а постанову суду без змін.
За викладених обставин доводи апеляційної скарги на увагу не заслу-говують, оскаржувана постанова суду першої інстанції підлягає залишенню без змін, а апеляційна скарга ОСОБА_2 - без задоволення. Апеляційний суд вважає доцільним зазначити, що розгляд адміністративної справи відносно ОСОБА_3 здійснений судом першої інстанції ґрунтовно, об`єктивно, справедливо, неупереджено, у послідовний спосіб, із застосуванням виключно правового підґрунтя визначеної КУпАП процедури.
Керуючись нормами статей 247, 251, 252, 294 КУпАП, апеляційний суд - 

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу  ОСОБА_2 залишити без задоволення.
Постанову судді Теплицького районного суду Вінницької області від 29 серпня 2023 року у справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_2 за статтею 124 КУпАП залишити без змін.
Постанова апеляційного суду є остаточною та касаційному оскарженню не підлягає. 

Суддя 
Вінницького апеляційного суду Т. О. Денишенко