Справа № 344/10502/23 
Провадження № 33/4808/633/23 
Категорія ст. 130 ч.2 КУпАП 
Головуючий у 1 інстанції Хоростіль Р. В. 
Суддя-доповідач Гриновецький Б.М. 

П О С Т А Н О В А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

31 серпня 2023 року м. Івано-Франківськ

Суддя Івано-Франківського апеляційного суду Гриновецький Б.М. з участю захисника Головатюка І.М., розглянувши справу за його апеляційною скаргою на постанову Івано-Франківського міського суду від 8 серпня 2023 року щодо ОСОБА_1 ,
                в с т а н о в и в :
Цією постановою                         ОСОБА_1 , 
        ІНФОРМАЦІЯ_1 
притягнутий до адміністративної відповідальності за ст.ст. 130 ч.2, 124,122-4 КУпАП та на підставі ст.36 КУпАП на нього накладено штраф 34000 грн. з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 3 роки без оплатного вилучення автомобіля.
ОСОБА_1 визнаний винуватим у тому, що він 7 червня 2023 року о 00 год. 17хв. по вул. Залізнична, 1 в м. Івано-Франківськ, будучи притягнутим протягом року до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП, керував автомобілем BMW x5 номерний знак  НОМЕР_1 з явними ознаками алкогольного сп`яніння (запах алкоголю з порожнини рота, поведінка, що не відповідає обстановці), від проходження огляду на місці за допомогою Драгера та у медичному закладі у лікаря-нарколога відмовився у встановленому законом порядку. 
Перед цим в ту ж ніч 6 червня 2023 року о 23 год. 37хв. по вул. Залізнична, 3 в м. Івано-Франківськ водій ОСОБА_1 , керуючи транспортним засобом BMW x5 НОМЕР_1 , будучи неуважним, під час руху заднім ходом здійснив наїзд на припаркований транспортний засіб Volkswagen Passat номерний знак НОМЕР_2 , що стояв, який належить ОСОБА_2 , в результаті чого транспортні засоби отримали механічні пошкодження. Після цього залишив місце дорожньо-транспортної пригоди, до якої був причетний. 
В апеляційній скарзі захисник Головатюк І.М. вказує, що не погоджується з оскаржуваною постановою, вважає що дана постанова винесена з порушенням норм матеріального й процесуального права. Зазначає, що до матеріалів адміністративної справи не долучено доказів, які б давали судді підстави вважати, що ОСОБА_1 був причетний до ДТП та залишив місце події. Звертає увагу на те, що працівниками поліції не був складений протокол огляду та фотофіксація пошкоджень автомобіля потерпілого, у зв`язку з чим не можливо встановити причетність його автомобіля до ДТП. Повідомляє, що судом першої інстанції не було об`єктивно досліджено чи є достовірними показання потерпілого, оскільки він жодного разу не був присутній під час судових засідань, при тому що він неодноразово повідомлявся належним чином про час і дату судового засідання. Акцентує увагу на тому, що судом першої інстанції належним чином не з`ясовано всі обставини справи, не було надано належної оцінки обставинам, яків вказують на відсутність законних підстав для визнання ОСОБА_1 винним у вчиненні адміністративних правопорушень. Вказує, що в матеріалах справи відсутні будь які докази, які б підтверджували б факт керування ОСОБА_1 транспортним засобом. Зазначає, що про те що відносно ОСОБА_1 було складено протокол за ст. 130 ч.2 КУпАП йому нічого не було відомо, при ОСОБА_1 протокол працівники поліції не складали і від підпису у протоколі він теж не відмовлявся, оскільки йому і не пропонували його підписувати. Звертає увагу на те, що копія протоколу ОСОБА_1 не було вручена, що є порушенням права на захист. Стверджує, що інспектор поліції повинен був роз`яснити ОСОБА_1 , що у разу незгоди з результатами проведення огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів або в разі незгоди з його результатами огляд проводиться в закладі охорони здоров`я. Повідомляє, що ОСОБА_1 не вручалось письмове направлення на медичний огляд до закладу охорони здоров`я, при тому, що воно знаходиться в матеріалах справи. Вказує на те, що в матеріалах справи відсутній безперервний відеозапис з нагрудної камери поліцейського з місця вчинення правопорушення, що не дає можливості встановити фактичні обставини справи. Враховуючи наведені обставини, просить оскаржувану постанову скасувати та закрити провадження по справі про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ст.ст. 130 ч. 2, 124, 122-4 КУпАП у зв`язку з відсутністю складу та події адміністративних правопорушень.
Апеляційний розгляд справи проведено без участі ОСОБА_1 за клопотанням його захисника через його перебування за межами області.
Апелянт змінив апеляційні доводи, підтримав апеляцію лише в частині ст. 130 ч.2 КУпАП, вказав на те, що у протоколі немає ознаки «повторності».
З`ясувавши обставини справи, проаналізувавши апеляційні доводи та пояснення апелянта про підтримання апеляції у зміненому вигляді, апеляційний суд прийшов до переконання про задоволення апеляційної скарги у зміненому вигляді.
Згідно ст.ст. 7, 280, 283 КУпАП постанова судді в справі про адміністративне правопорушення повинна бути законною й обґрунтованою.
Постанова щодо ОСОБА_1 цим нормам закону не відповідає, тому підлягає скасуванню через істотні процесуальні порушення.
В діях ОСОБА_1 є певні ознаки пред`явленого йому правопорушення, але його вину не підтверджено у встановленому законом порядку поза розумним сумнівом.
Судом першої інстанції не враховано вимоги практики ЄСПЛ про те, що особливості процесуального розгляду справ про адміністративні правопорушення мають прирівнюватися до кримінального процесуального законодавства.
При цьому судом не враховано, що згідно конституційних й конвенційних принципів верховенства права, законності й змагальності сторін - людина, її права та свободи є найвищими цінностями і визначають зміст і спрямованість діяльності держави, суди зобов`язані неупереджено і неухильно додержуватись вимог Конституції України та чинних законів і міжнародних договорів.
Постанова суду не може залишатися в силі через істотні процесуальні порушення. 
Суд не мав процесуального права проводити судовий процес без даних про вручення ОСОБА_1 копії протоколу про правопорушення. ОСОБА_1 заперечив таке вручення, вона є у справі (а.с. 2). Тому апеляційний суд розцінює це як істотне порушення права ОСОБА_1 на захист, оскільки йому фактично не пред`явлено адміністративне звинувачення, йому не вручено акт звинувачення, що передбачено ст. 254 КУпАП. Таке порушення є процесуальною перешкодою для притягнення його до відповідальності. Суд не має повноважень на вручення такої копії протоколу, оскільки не є стороною обвинувачення. Це може бути виконано лише працівником поліції.
Апеляційний суд не може спростувати доводи апелянта, які підтверджується відеозаписом події про те, що ОСОБА_1 перед початком і при процедурі проходження огляду на стан сп`яніння, не було належно забезпечено право на реальну допомогу адвоката, якою він міг скористатися, що є істотним процесуальним порушенням його конституційного права на правовий захист (ст. 59 Конституції України) і ставить під сумнів висновок суду про доведеність вини правопорушника, що в силу того ж правового принципу «плодів отруйного дерева» дає підстави визнати всі здобуті поліцейськими дані у цій справі недопустимими доказами.Вказане порушення не усувається посиланням в протоколі на ст. 268 КУпАП, копія якого йому не вручена, оскільки ця норма стосується прав особи в судовому засіданні, але не при складанні протоколу.
Обґрунтованими є доводи апелянта про те, що переконливо не підтверджено факт процесу керування ОСОБА_1 автомобілем, що узгоджується з даними відеозапису події. Ця обставина ставить під сумнів доведеність вини водія і притягнення його до відповідальності за ст.130 ч.2 КУпАП. 
Істотним порушенням суду права водія на захист є те, що суд вийшов за межі адміністративного обвинувачення, оскільки в протоколі відсутня кваліфікуюча ознака «повторності» вчинених дій. У справі є копія попередньої постанови суду, але вона не завірена, тому немає юридичної сили. За такого порушення справа обґрунтовано поверталася органу поліції для належного переоформлення протоколу, однак воно не було усунуто.
Апеляційний суд погоджується з доводами апелянта про те, що протокол не може бути доказом вини правопорушника. Хоча норми КУпАП визнають протокол за доказ у справах про адміністративні правопорушення, однак апеляційний суд вважає це порушенням принципу верховенства права, загальних засад правосуддя та практики Європейського Суду з прав людини, оскільки протокол це лише форма викладу адміністративного звинувачення, де може бути лише перелік обвинувачення правопорушника, а сам протокол не є доказом його вини.
За таких обставин апеляційний суд немає процесуально-правових підстав для відхилення апеляційних доводів апелянта про недоведеність вини ОСОБА_1 за ст. 130 ч.2 КУпАП, тому апеляційна скарга в цій частині підлягає задоволенню, постанова суду - скасуванню в частині ст..130 ч.2 КУпАП, як невмотивована й необґрунтована.
За вищенаведених порушень постанова підлягає скасуванню, а справа підлягала б направленню на новий судовий розгляд. Але згідно ст. 294 КУпАП для повернення справи на новий розгляд в апеляційного суду немає повноважень.
З огляду на викладене,  ОСОБА_1 підлягав би виправданню за недоведеністю його вини, однак чинний КУпАП не передбачає такої підстави.
Тому, враховуючи практику ЄСПЛ та загальні принципи судочинства, верховенство права, апеляційний суд констатує істотні порушення при оформленні протоколу та судовому розгляді справи, що є підставою для скасування оскарженої постанови і закриття справи за відсутністю в діях  ОСОБА_1 складу правопорушення, передбаченого ст.130 ч.2 КУпАП.
Таким чином апеляційна скарга у зміненому вигляді підлягає задоволенню.

К е р у ю ч и с ь ст. 294 КУпАП, апеляційний суд

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу захисника Головатюка І.М. у зміненому вигляді задовольнити, постанову Івано-Франківського міського суду від 8.08.2023 року щодо ОСОБА_1 в частині ст. 130 ч.2 КУпАП - скасувати, провадження в цій частині справи закрити на підставі ст. 247 п. 1 КУпАП у зв`язку з відсутністю складу адміністративного правопорушення.
В решті постанову суду залишити без змін.
Постанова оскарженню не підлягає.

Суддя:                                                                        Б.М. Гриновецький