Справа № 465/5544/22                                 Головуючий у 1 інстанції: Величко О.В. 
Провадження № 33/811/969/23                 Доповідач: Гончарук Л. Я. 

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

       02 серпня 2023 року Львівський апеляційний суд у складі: судді Гончарук Л.Я., розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу захисника особи, яку притягнуто до адміністративної відповідальності ОСОБА_1  адвоката Савки Тараса Володимировича на постанову судді Франківського районного суду м. Львова від 08 червня 2023 року, 
встановив:

цієї постановою, ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17000 (сімнадцять тисяч) гривень з позбавленням права керування всіма видами транспортних засобів на строк один рік.
Стягнуто з ОСОБА_1 в користь держави 536 грн 80 коп. судового збору.
Відповідно до постанови, 13.09.2022 року о 13 год 48 хв у м. Львові на вул. Стрийська, 352 водій ОСОБА_1 керував автомобілем “Smart Fortwo”, д.н.з. НОМЕР_1 , в стані алкогольного сп`яніння. Огляд на стан сп`яніння проводився на місці зупинки транспортного засобу з допомогою приладу Drager Alcotest 6810 ARBL – 0777, проба позитивна – 1.95 проміле. Своїми діями ОСОБА_1 порушив вимоги п. 2.9.А ПДР України, за що відповідальність передбачена ч.1 ст.130 КУпАП.
На вказану постанову захисник адвокат Савка Т.В. подав апеляційну скаргу, в якій просить оскаржувану постанову скасувати та закрити провадження у справі на підставі п.1 ч. 1 ст. 247 КУпАП у зв`язку з відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.
В обгрунтування вказує про те, що висновок суду першої інстанції про винуватість ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП є безпідставним та необґрунтованим, таким що суперечить фактичним обставинам справи, а відтак оскаржувана постанова суду першої інстанції з огляду на таке не відповідає критеріям законності та обґрунтованості судового рішення, тому підлягає скасуванню, з огляду на наступне.
Вказує про те, що в протоколі про адміністративне правопорушення не було зазначено жодних ознак алкогольного сп`яніння, виявлених у ОСОБА_1 , що свідчить про неповноту встановлення та фіксації поліцейським всіх обставин адміністративного правопорушення.
Зауважує, що огляд ОСОБА_1 проводився працівниками поліції за відсутності свідків. 
Стверджує, що відеофіксація не здійснювалася у встановленому законом порядку, оскільки на всіх долучених до матеріалів протоколу відеозаписах з нагрудних камер поліцейських не відображено самої процедури проведення огляду на стан алкогольного сп`яніння.
Також зазначає, що на відеозаписі не відображено, чи газоаналізатор перебуває із вже вставленим мундштуком, чи його самостійно відкриває та вставляє особа, яка проходить огляд, не відображено в якому початковому показнику перебував прилад газоаналізатор “Drager Alcotest”, що може ставити під сумнів достовірність його показань, та може свідчити про можливість маніпуляцій з його показаннями з боку працівників поліції.
Наголошує, що огляд ОСОБА_1 проведено з порушенням норм чинного законодавства, а відтак такий результат є недійсним, та не може братися судом до уваги як належний та допустимий доказ.
Підкреслює, що викладені пояснення ОСОБА_1 не можуть бути спростовані інспектором поліції, а письмові докази по справі не фіксують факту керування ОСОБА_1 транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння.
У судове засідання апеляційного суду, призначене на 25.07.2023 ОСОБА_1 та захисник адвокат Савка Т.В. не з`явилися, натомість адвокат Савка Т.В. подав клопотання про відкладення розгляду справи у зв`язку із його зайнятістю в якості представника в іншому судовому засіданні.
У наступне судове засідання, яке було відкладене на 02.08.2023 ОСОБА_1 та захисник адвокат Савка Т.В., будучи належним чином повідомленими про місце, час та дату судового розгляду, повторно не з`явилися, причини неявки до суду не повідомили, клопотань про відкладення судового розгляду не подали.
Перевіривши доводи апеляційної скарги та дослідивши матеріали справи, апеляційний суд вважає, що апеляційну скаргу слід залишити без задоволення з таких підстав.
Відповідно до вимог ст. 245 Кодексу України про адміністративні правопорушення, завданням провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом. Розгляд справи про адміністративне правопорушення проводиться в межах, встановлених протоколом про адміністративне правопорушення.
Апеляційний суд вважає, що суд першої інстанції, при розгляді даної справи, дотримався зазначених вимог закону, повно й всебічно з`ясував усі обставини, які мають значення для правильного вирішення справи, в тому числі й щодо накладення адміністративного стягнення.
Порушень норм матеріального чи процесуального права, в тому числі порушень процесуальних прав особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, при розгляді справи судом першої інстанції допущено не було.
Відповідальність за ст. 130 КУпАП настає за керування транспортними засобами в стані алкогольного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передачу керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, та за відмову особи, яка керує транспортним засобом, від проходження, відповідно до встановленого порядку, огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.
Висновок судді про доведеність винуватості ОСОБА_1  у вчиненні правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, є обґрунтованим і відповідає фактичним обставинам справи та підтверджується сукупністю зібраних і перевірених у судовому засіданні доказів, яким суд дав належну оцінку і навів у постанові, зокрема даними наведеними у:протоколі серії ААБ № 259329 від 13.09.2022, в якому ОСОБА_1 не заперечив факт вчинення ним правопорушення, водночас зазначив, що діяв в стані крайньої необхідності(а.с.2а); відеозаписі із нагрудних камер працівників поліції, який здійснено на виконання вимог ч. 2 ст. 266 КУпАП та яким підтверджується час та обставини вчинення правопорушення, викладені у вищезазначеному протоколі(а.с.3); тестом № 3012, виконаним за допомогою приладу Drager Alcotest 6810 ARBL – 0777, згідно якого зафіксований результат огляду водія ОСОБА_1 на стан сп`яніння – 1.95 проміле(а.с.2); акті огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів, відповідно до якого огляд водія ОСОБА_1 на стан сп`яніння проводився у зв`язку з виявленням в останнього запаху з порожнини рота, результатами огляду з використанням приладу Drager Alcotest 6810 ARBL – 0777 зафіксовано позитивну пробу - 1,95 проміле, з чим ОСОБА_1 погодився, засвідчивши такий результат особистим підписом(а.с.4); які узгоджуються між собою та достовірність таких в судді апеляційного суду не викликає сумнівів.
З матеріалів справи вбачається, що огляд ОСОБА_1 на стан алкогольного сп`яніння був проведений на місці зупинки транспортного засобу за допомогою спеціального технічного засобу, яким забезпечені працівники поліції, з дотриманням вимог Інструкції. Результат тесту, становив 1,95‰, що підтверджується також відповідною роздруківкою.
При апеляційному розгляді не встановлено, що ОСОБА_1 наполягав на проведенні освідування у медичному закладі.
Окрім цього, як вбачається з акту огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів, відповідно до даних якого огляд ОСОБА_1 проводився за допомогою приладу “Alkotest Drager 6810 ARBL-0777”, результат огляду на стан сп`яніння позитивний 1,95 ‰. У графі “з результатами згоден” наявний підпис ОСОБА_1 , що свідчить про згоду останнього з вказаним результатом (а.с.4).
Щодо відеозапису події від 13 вересня 2022 року, про які зазначає апелянт у своїй апеляційній скарзі, слід зазначити наступне.
Інструкцією «Про порядок зберігання, видачі, приймання, використання нагрудних відеокамер» № 100 від 3 лютого 2016 року, за якими визначено, що нагрудна відеокамера активується поліцейськими, так як не має постійного джерела живлення, та не передбачає зберігання відеозйомки, проведеною такою камерою в одному файлі, та противагу відеореєстратору, що встановлюється на службовому транспортному засобі у відповідності до «Інструкції із застосування органами та підрозділами поліції технічних приладів і технічних засобів, що мають функцію фото- і кінозйомки, відеозапису, засобів фото- і кінозйомки, відеозапису», затвердженої наказом Міністерства внутрішніх справ України № 1026 від 18 грудня 2018 року, за якою визначено, що включення портативного відеореєстратора відбувається з моменту початку виконання службових обов`язків, а відеозйомка цим реєстратором, є безперервною до її завершення.
З наявного в матеріалах справи відеозапису з нагрудних камер поліцейських вбачається, що ОСОБА_1 проходить огляд на стан сп`яніння на приладі “Драгер”, результат тесту – 1,95 ‰. При цьому жодних заперечень щодо справності приладу “Драгер” чи незгоди з таким результатом ОСОБА_1 не висловлював.
Той зміст, який міститься на диску є достатнім для того, щоб зробити висновок про те, що в діях ОСОБА_1 є склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП. 
Жодних належних та допустимих доказів, які б викликали сумніви в об`єктивності вищевказаних матеріалів, їх фальсифікації, апелянтом не надано, не здобуто таких і в процесі апеляційного розгляду.
Враховуючи викладені обставини, доводи апеляційної скарги захисника про те, що висновок суду першої інстанції про винуватість ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП є безпідставним та необґрунтованим, таким, що суперечить обставинам справи, суд апеляційної інстанції вважає безпідставним, оскільки склад вчиненого адміністративного правопорушення знайшов своє підтвердження під час розгляду справи в суді першої та апеляційної інстанцій.
Зібрані у справі докази в їх сукупності відповідають критерію належності, допустимості та достатності для прийняття рішення про наявність у діях ОСОБА_1 складу правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.                                        
Вказані докази, якими стверджується факт керування транспортним засобом ОСОБА_1 , є логічними, послідовними, та такими, що взаємоузгоджуються між собою, а тому в апеляційного суду відсутні підстави сумніватися в їх достовірності та допустимості.        
Крім цього, протокол про адміністративне правопорушення серії ААБ № 259329 від 13.09.2022 оформлений відповідно до положень ст. 256 КУпАП, оскільки його форма та зміст відповідає вимогам діючого законодавства, і він є складеним та підписаним уповноваженою на те особою та підтверджує подію і обставини правопорушення, дані якого узгоджуються з іншими доказами у справі, достовірність та допустимість яких не викликає сумнівів.
Зі змістом протоколу про адміністративне правопорушення серії ААБ № 259329 від 13.09.2022 ОСОБА_1 ознайомився, про що свідчить його підпис, проставлений у відповідних графах. У графі “Пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, по суті порушення” зазначено: “дія в стані крайньої необхідності” (а.с.2а).
Дії працівників поліції відносно ОСОБА_1 під час складення протоколу про адміністративне правопорушення за ч. 1 ст. 130 КУпАП апеляційний суд вважає такими, що ґрунтуються на вимогах закону, зокрема на приписах «Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції».
Оскільки, ОСОБА_1 13.09.2022 о 13 год 48 хв у м. Львові на вул. Стрийська, 352 водій ОСОБА_1 керував автомобілем “Smart Fortwo”, д.н.з. НОМЕР_1 , в стані алкогольного сп`яніння. Огляд на стан сп`яніння проводився на місці зупинки транспортного засобу з допомогою приладу Drager Alcotest 6810 ARBL – 0777, проба позитивна – 1.95 проміле. Своїми діями ОСОБА_1 порушив вимоги п. 2.9.А Правил дорожнього руху України, за що відповідальність передбачена ч. 1 ст.130 КУпАП.
Дії ОСОБА_1 вірно кваліфіковано за ч. 1 ст. 130 КУпАП, а висновок суду першої інстанції, про керування ним автомобілем у стані алкогольного сп`яніння, чим порушено п.2.9 а Правил дорожнього руху, жодним чином не спростовано.
Тому, підстав для скасування постанови суду, про що порушується питання в апеляційній скарзі, не встановлено.
Стягнення накладене судом на ОСОБА_1 , відповідно до положень ч. 2 ст. 33 КУпАП, за змістом якої, при накладенні стягнення за правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, характер вчиненого правопорушення, особа порушника, ступінь його вини, майновий стан, обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, не враховуються.
Апеляційний суд вважає, що стягнення у виді штрафу в розмірі 17 000 грн., з позбавленням права керування транспортними засобами строком на один рік, накладене у межах санкції ч. 1 ст. 130 КУпАП, з дотриманням вимог ст. 33 КУпАП та є безальтернативним.
Переконливих доводів, які б безумовно спростовували висновки судді в постанові, при розгляді апеляційної скарги не було здобуто, а обставини на які покликається апелянт, як невраховані судом першої інстанції, були в повній мірі враховані судом першої інстанції при винесенні постанови.
Апеляційна скарга не містить правових підстав для скасування судового рішення.
З огляду на викладене, апеляційний суд приходить до висновку про необґрунтованість апеляційної скарги в цілому та вважає, що підстав для її задоволення немає.
Керуючись ст. 294 КУпАП, апеляційний суд, -

постановив:

апеляційну скаргу захисника особи, яку притягнуто до адміністративної відповідальності  ОСОБА_1 адвоката Савки Тараса Володимировича без задоволення, а постанову судді Франківського районного суду м. Львова від 08 червня 2023 року про притягнення  ОСОБА_1  до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення - без змін.
Постанова є остаточною та оскарженню не підлягає.

Суддя                         Л.Я. Гончарук