КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД

	

Головуючий у суді першої інстанції  Одарюк М.П.
Єдиний унікальний номер справи № 367/3454/22
Апеляційне провадження №22-ц/824/6593/2023
 
П О С Т А Н О В А 
І М Е Н Е М    У К Р А Ї Н И
25 липня   2023 року                                                                                           м. Київ                              
Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:
головуючого судді    -  Мережко М.В.,
суддів                          - Соколової В.В., Фінагеєва В.О.,
            секретар                      - Олешко Л.Ю. 
Розглянув  у відкритому судовому засіданні в м. Києві  цивільну справу за  апеляційною  скаргою   ОСОБА_1    на  рішення  Ірпінського міського  суду Київської області   від  09 лютого  2023 року  у  справі за  позовом   ОСОБА_1 до Бучанської  міської нотаріальної контори Київської області про скасування  постанови про відмову у вчиненні нотаріальної  дії та зобов`язання вчинити дії.
Заслухав доповідь судді апеляційного суду, дослідив матеріали справи, перевірив доводи апеляційної скарги, -
В с т а н о в и в :
 
У вересні 2022 року позивачка звернулась до суду із позовом.
В обгрунтування позову посилається на те, що вона є спадкоємцем першої черги за законом після смерті ОСОБА_2 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 .
Брат позивачки - ОСОБА_3 померл ІНФОРМАЦІЯ_2 .
До складу спадщини  входить 1\2 та 1\8 частина  будинку з надвірними спорудами  за адресою:  АДРЕСА_1 і земельна ділянка  за тією ж адресою. 
Вона на час смерті матері проживала разом з нею, і відповідно до вимог закону  вважається такою,що прийняла спадщину.  
Позивачка зазначає, що у 2016 році вона перенесла тяжку  онкологічну операцію, отримала курс променевої терапії, перебувала тривалий час у важкому стані. Через деякий час вона  звернулась до державного нотаріуса Бучанської державної нотаріальної контори Київської області із заявою про прийняття спадщини, до якої додала оригінали документів, однак нотаріус без поважних причин не зареєструвала заяву позивача. Спадкова справа відкрита за заявою сестри позивачки - ОСОБА_4   без її відома та дозволу.
Державний нотаріус Фальковська Л.М. повернула позивачці оригінали документів, в подальшому на звернення до нотаріуса із заявою щодо надання інформації про стан спадкової справи отримала відповідь із відмовою надання спадкової справи для ознайомлення, а також нотаріус повідомив про те, що первинну заяву позивач не писав.
 Позивачка 14 січня 2022 року  повторно звернулась із заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину за законом, на що 02 лютого 2022 року державний нотаріус Фальковська Л.М. винесла постанову про відмову у вчиненні нотаріальної дії №184, яку позивач вважає незаконною, оскільки нею було здійснено всі дії для отримання свідоцтва про прийняття спадщини за законом.
У прохальній частині позову просила -
- зобов`язати державного нотаріуса Бучанської державної нотаріальної контори Київської області  скасувати постанову про відмову у вчиненні нотаріальної дії №184 від 02 лютого 2022 року,
- зобов`язати видати ОСОБА_1   свідоцтво про право на спадщину за законом після смерті матері - ОСОБА_2 , померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 та  смерті брата - ОСОБА_3 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_2 .
У відзиві на позовну заяву відповідачка заперечує проти позову, вважає його необґрунтованим, оскільки при зверненні до нотаріуса позивачка не надала наявні у неї оригінали документів, що зумовило відмову у вчиненні нотаріальної дії.
У відповіді на відзив позивачка вказує, що  протягом  5 років вона не може отримати свідоцтво про право на спадщину за законом, що є незаконними діями державного нотаріуса.
Рішенням   Ірпінського  міського  суду Київської області   від    09 лютого  2023 року   у задоволенні  позову відмовлено. 
Не погоджуючись з рішенням суду,   позивачка ОСОБА_1    подала апеляційну скаргу, в якій просить рішення суду скасувати, посилаючись на порушення норм матеріального і процесуального права,  постановити нове рішення, яким  задовольнити її вимоги, У скарзі зазначила, що суд не взяв до уваги  її посилання на ту обставину, що вона неодноразово зверталася до нотаріуса, однак  їй відмовляють у видачі свідоцтва  про право на спадщину після смерті її матері. 
  Відповідно до  ст. 44  ЦПК України, особи, які  беруть участь у справі  зобов`язані добросовісно здійснювати свої процесуальні  права і виконувати  процесуальні обов`язки.
   Відповідно до ст.ст 128-131 ЦПК України  сторони  були своєчасно     повідомлені про день та час розгляду справи на   25 липня  2023 року  за адресами , які були зазначені в матеріалах справи, Заяв щодо зміни  місця проживання  або місцезнаходження від   апелянта   не надходило. Апелянтка ОСОБА_1 приймала участь  у розгляді справи в суді апеляційної інстанції .
  Відповідно до ст. 372 ЦПК  України  суд апеляційної інстанції відкладає розгляд справи в разі неявки у судове засідання учасника справи, щодо якого немає відомостей про вручення йому судової повістки, або за його клопотанням, коли повідомлені ним причини неявки буде визнано судом поважними.
   Неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи. 
    Відповідно до ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.
    Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.  Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.
    Відповідно до ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
    Відповідно до ст. 13 ЦПК України  суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи, в інтересах яких заявлено вимоги, за винятком тих осіб, які не мають процесуальної дієздатності
    Відповідно до ст. 12 ЦПК України   цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін.  Суд, зберігаючи об`єктивність і неупередженість:
1) керує ходом судового процесу;
2) сприяє врегулюванню спору шляхом досягнення угоди між сторонами;
3) роз`яснює у випадку необхідності учасникам судового процесу їхні процесуальні права та обов`язки, наслідки вчинення або невчинення процесуальних дій;
4) сприяє учасникам судового процесу в реалізації ними прав, передбачених цим Кодексом;
5) запобігає зловживанню учасниками судового процесу їхніми правами та вживає заходів для виконання ними їхніх обов`язків.
Апеляційна скарга  не   підлягає  задоволенню  з таких підстав.
Суд першої інстанції встановив, що ОСОБА_1   народилась ІНФОРМАЦІЯ_3 . Батьки ОСОБА_5 , ОСОБА_2   (а.с. 6).
ОСОБА_3 - брат позивачки,  народився ІНФОРМАЦІЯ_4 .  (а.с. 16).
ОСОБА_2   згідно свідоцтва про право на спадщину за законом успадкувала після смерті  ОСОБА_5   1/2 частини житлового будинку з відповідною частиною надвірних будівель, що знаходиться за адресою:   АДРЕСА_1 (а.с. 12).
Згідно витягу про реєстрацію прав власності на нерухоме майно  ОСОБА_2   була власником 1/2 та 1/8 будинку за адресою: АДРЕСА_1   (а.с. 13).
ОСОБА_3   згідно свідоцтва про право на спадщину за законом успадкував після смерті  ОСОБА_5 1/8 частини житлового будинку з відповідною частиною надвірних будівель, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1    (а.с. 19).
Згідно витягу про реєстрацію прав власності на нерухоме майно ОСОБА_3   був власником 1/8 будинку за адресою: АДРЕСА_1     (а.с. 20).
ОСОБА_3 помер  ІНФОРМАЦІЯ_2 .(а.с. 18).
ОСОБА_2 померла ІНФОРМАЦІЯ_1   (а.с. 17).
Спадкова справа за заявою ОСОБА_4 після смерті  ОСОБА_6 відкрита ІНФОРМАЦІЯ_5 ( а.с. 61-102) .
 Державний нотаріус Бучанської міської нотаріальної контори Київської області Фальковська Л.М.  22 грудня 2017 року повідомила ОСОБА_4 про необхідність встановлення факту родинних відносин у зв`язку з розбіжностями у документах.
Твердження позивачки,що вона  надавала нотаріусу  всі необхідні документи для оформлення спадщини спростовуються  матеріалами спадкової справи ,яка не містить   заяв ОСОБА_1 про прийняття  спадщини  . 
Лише 14 січня 2022 року, позивачка    подала заяву до державного нотаріуса Бучанської міської нотаріальної контори Київської області про видачу свідоцтва про право на спадщину після смерті матері  ОСОБА_2   (а.с. 26, 100).
 Постановою  державного нотаріуса Бучанської міської нотаріальної контори Київської області Фальковської Л.М.  від 18 січня 2022 року відмовлено  у вчиненні нотаріальної дії. Підставою для відмови визначено те, що до заяви  ОСОБА_1   не додала  оригіналів документів, що посвідчують право власності спадкодавців на майно та підтверджують родинні відносини із спадкодавцями, не визначено склад спадкового майна (а.с. 10).
     Відповідно до ст.ст. 328, 392, 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинились внаслідок його смерті (ст.1218), право власності набувається на підставах, що не заборонені законом (ст. 328) та власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який посвідчує право власності. 
     Положення ст.ст.1216 - 1218, 1258, 1261 і 1268 ЦК України зазначають, що спадкуванням є перехід прав та обов`язків від фізичної особи, яка померла, до інших осіб. Спадкування може здійснюватися за законом. До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. До спадкоємців першої черги відносяться діти, той з подружжя, який його пережив, та батьки.
     У відповідності до положень ст.ст.1270 і 1269 ЦК України, спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину. Спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати до нотаріуса заяву про прийняття спадщини.
Згідно ч.1 ст. 7 Закону України "Про нотаріат" нотаріуси або посадові особи, які вчиняють нотаріальні дії, у своїй діяльності керуються Конституцією України, законами України, актами Президента України, Кабінету Міністрів України, Міністерства юстиції України та його територіальних органів, а в Автономній Республіці Крим - також нормативно-правовими актами Верховної Ради Автономної Республіки Крим і Ради міністрів Автономної Республіки Крим.
Частина 1 ст. 68 Закону України "Про нотаріат" встановлює, що нотаріус або в сільських населених пунктах - посадова особа відповідного органу місцевого самоврядування, уповноважена на вчинення нотаріальних дій, при видачі свідоцтва про право на спадщину за законом перевіряє факт смерті спадкодавця, час і місце відкриття спадщини, наявність підстав для закликання до спадкоємства за законом осіб, які подали заяву про видачу свідоцтва, та склад спадкового майна.
Пункт 4.14 пункту 4 глави 10 Розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України №296/5 від 22 лютого 2012 року  при видачі свідоцтва про право на спадщину нотаріус обов`язково перевіряє: факт смерті спадкодавця, час і місце відкриття спадщини, наявність підстав для закликання до спадкоємства, якщо має місце спадкування за законом, прийняття спадкоємцем спадщини у встановлений законом спосіб, склад спадкового майна, на яке видається свідоцтво про право на спадщину. На підтвердження цих обставин від спадкоємців витребовуються документи, які підтверджують вказані факти.
Відповідно до п.4.2 пункту 4 глави 10 Розділу ІІ Порядку доказом родинних та інших відносин спадкоємців зі спадкодавцем є: свідоцтва органів реєстрації актів цивільного стану, повний витяг з реєстру актів цивільного стану громадян щодо актового запису, копії актових записів, копії рішень суду, що набрали законної сили, про встановлення факту родинних та інших відносин.
Згідно п.4.12 пункту 4 глави 10 Розділу ІІ Порядку свідоцтво про право на спадщину видається за наявності у спадковій справі всіх необхідних документів.
Відповідно до п.2 ч.1 ст. 49 Закону України "Про нотаріат" нотаріус або посадова особа, яка вчиняє нотаріальні дії, відмовляє у вчиненні нотаріальної дії, якщо не подано відомості (інформацію) та документи, необхідні для вчинення нотаріальної дії.
Стаття 43 Закону України "Про нотаріат" встановлює порядок встановлення особи, яка звернулася за вчиненням нотаріальної дії, в тому числі встановлення особи здійснюється за паспортом громадянина України або за іншими документами, які унеможливлюють виникнення будь-яких сумнівів щодо особи громадянина, який звернувся за вчиненням нотаріальної дії (паспорт громадянина України, паспорт громадянина України для виїзду за кордон, дипломатичний чи службовий паспорт, посвідчення особи моряка, посвідчення члена екіпажу, посвідка на проживання особи, яка мешкає в Україні, національний паспорт іноземця або документ, що його замінює, посвідчення особи з інвалідністю чи учасника Другої світової війни, посвідчення, видане за місцем роботи фізичної особи). Посвідчення водія, особи моряка, особи з інвалідністю чи учасника Другої світової війни, посвідчення, видане за місцем роботи фізичної особи, не можуть бути використані громадянином України для встановлення його особи під час укладення правочинів.
Як вбачається з матеріалів справи та спадкової справи позивачка 14 січня 2022 року звернулась до відповідача лише із заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину за законом без додатків, передбачених законодавством України про нотаріат, у зв`язку з чим відповідачем було правомірно відмовлено позивачу у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом.
Слід зауважити, що  позивачка  підтвердила наявність  у неї оригіналів документів, які як посвідчують право власності на майно, так і на підтвердження родинних відносин, однак  пояснити неможливість повторного звернення до нотаріуса із необхідним пакетом документів позивачка не змогла, посилаючись лише на недовірливе ставлення до нотаріуса.
Відповідно до ст. 76 -81 ЦПК України позивачка не надала будь-яких належних і допустимих доказів, що вона у 2016 році зверталась до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини.  Не надано таких доказів і до апеляційної скарги.
За таких обставин, є правильним висновок суду,що  позов  є необґрунтованим та задоволенню не підлягає, оскільки позивачка не надала жодного доказу на  обґрунтування позову, а тому  дії нотаріуса щодо відмови у видачі свідоцтва про право на спадщину  у зв`язку із неподанням ОСОБА_1 оригіналів документів на спадкове майно та  документів які свідчать про родинні зв`язки із померлою,  відповідають  вимогам діючого законодавства 
Обґрунтовуючи своє рішення, суд приймає до уваги вимоги ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», відповідно до якої суди застосовують при розгляді справи Конвенцію та практику Суду як джерело права та висновки Європейського суду з прав людини зазначені в рішенні у справі «Руїс Торіха проти Іспанії» (Ruiz Torija v. Spain) від 9 грудня 1994 року, серія А, № 303А, п. 2958. Суд повторює, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною залежно від характеру рішення.
Доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції,  були предметом  детального дослідження в суді першої інстанції , яким надана правова оцінка , і не  потребують додаткової  оцінки. 
 Перевіряючи законність і обґрунтованість рішення суду  першої інстанції в межах  доводів  апеляційної скарги та вимог заявлених  у суді першої інстанції,   відповідно до ст. 367   ЦПК України,  колегія суддів вважає  ,що рішення суду постановлено з дотриманням норм матеріального та процесуального права і підстави для його скасування відсутні.
Керуючись ст.ст. 365, 367,369,374,375,381 - 384  ЦПК України , суд ,-
    
П о с т а н о в и в :
 
Апеляційну скаргу  ОСОБА_1   залишити  без задоволення  
Рішення  Ірпінського міського  суду Київської області від  09 лютого 2023 року залишити без змін.   
Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття.
Касаційна скарга  на судове рішення  подається протягом тридцяти днів  з  дня його проголошення, а в разі проголошення вступної та резолютивної частини судового рішення  з дня складення повного судового рішення безпосередньо до  суду касаційної інстанції.
Повний текст постанови складено 26 липня 2023 року.
        
Головуючий:                                                  
 
Судді: