Справа № 127/17736/22
Провадження № 22-ц/801/1531/2023
Категорія: 11
Головуючий у суді 1-ї інстанції Сичук М. М.
Доповідач:Якименко М. М.

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 вересня 2023 року	Справа № 127/17736/22	м. Вінниця	

Вінницький апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:
судді - доповідача: Якименко М.М.,
суддів: Ковальчука О.В., Шемети Т.М.,
за участю секретаря судового засідання Луцишина О.П.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу  ОСОБА_1 на рішення Вінницького міського суду Вінницької області від 18 травня 2023 року, ухвалене суддею Вінницького міського суду Вінницької області Сичуком М.М.,
ВСТАНОВИВ:
В серпні 2022 року  ОСОБА_2 звернулася до суду із позовом до  ОСОБА_1 , ОСОБА_3 , в подальшому змінюючи предмет позову просила усунути перешкоди у користуванні нежитловим приміщенням.
Позовна заява мотивована тим, що 07.11.2021 на аукціоні з продажу нерухомого майна позивач ОСОБА_2 придбала об`єкт приватизації нежитлове приміщення № 14 в підвальному поверсі житлового будинку АДРЕСА_1 , що належало Вінницькій міській територіальній громаді, на яке 29.11.2021 набула право власності на підставі договору купівлі – продажу, укладеного між позивачем та Вінницькою міською радою.
Позивач вказує, що відповідачі проживають у цьому самому будинку, в якому знаходиться нежитлове приміщення позивача та без відповідних правових підстав чинять їй перешкоди у користуванні вказаною власністю.
На момент набуття ОСОБА_2 права власності на нежитлове приміщення воно перебувало в оренді художниці ОСОБА_4 , згідно з договором оренди приміщень/будівель/споруд, який було укладено ОСОБА_4 з виконавчим комітетом Вінницької міської ради та був чинним до 17.01.2022. Нежитлове приміщення ОСОБА_4 використовувала під художню майстерню. 17.01.2022 у зв`язку із закінченням договору оренди ОСОБА_4 хотіла звільнити приміщення, але відповідачі не допустили її до нього і належне їй художнє приладдя та речі залишились у приміщенні.
ОСОБА_2 зазначає, що її неодноразові звернення до відповідачів надати їй доступ до нежитлового приміщення результатів не дали. Вони продовжують чинити перешкоди у користуванні майном. На заяви ОСОБА_2 до правоохоронних органів на незаконні дії відповідачів роз`яснено звернути за захистом своїх прав до суду.
Вказані обставини стали підставою звернення до суду з даним позовом. 
В заперечення позову,  ОСОБА_3  було подано зустрічний позов до  ОСОБА_2 , Вінницької міської ради про визнання протиправним та скасування рішення, визнання протиправним та скасування договору купівлі – продажу. Зазначає, що власники квартир в даному будинку 21.05.2018 одностайним рішенням співвласників у відповідності до ст. 9 ЗУ «Про здійснення права власності у багатоквартирному будинку» винесли рішення про форму управління будинком. Співвласниками обрано наступну форму: «Управління будинком здійснюється його співвласниками». Протокол зборів із заявою від 11.06.2018 року подано до Вінницької міської ради. Вінницька міська рада своїм повідомленням поінформувала про прийняття на зберігання поданого протоколу департаментом житлового господарства Вінницької міської ради. 21.10.2018 Вінницька міська рада передала співвласникам багатоквартирного будинку документацію на будинок, в тому числі акт про списання багатоквартирного будинку з балансу та поверхові плани схеми.
Відповідач зазначає, що з моменту передачі документації на багатоквартирний будинок його співвласникам та списання багатоквартирного будинку з балансу Вінницька міська рада втратила будь – які повноваження володіти, користуватись та/чи розпоряджатись майном багатоквартирного будинку по АДРЕСА_1 . Увесь майновий комплекс багатоквартирного будинку 21.10.2018 був списаний з балансу Вінницької міської ради і повністю перейшов у власність і управління співвласниками будинку. Будь – які дії з власністю будинку без рішення власників в силу ст. 41 Конституції України є неприпустимими. Зокрема і зафіксовані в акті списання два підвальні приміщення приватної форми власності.
ОСОБА_3 вважає, що договір оренди № ДЖГ-102 є нікчемним, оскільки орендодавець не мав повноважень розпоряджатись майном співвласників багатоквартирного будинку, набутим у приватну власність в порядку який передбачений законом. Тому ніяких правових наслідків такий договір оренди продовжувати не може. Вказане приміщення про приватизацію шляхом викупу та подальший продаж підвального приміщення є протиправним та незаконним, оскільки порушують право власності співвласників багатоквартирного будинку. 
Вище викладене стало підставою звернення ОСОБА_3 до суду із зустрічним позовом.
У зв`язку з вищенаведеним позивач за зустрічним позовом просив визнати протиправним та скасувати рішення 57 сесії 7 скликання Вінницької міської ради від 30.10.2020 року № 2485 з Додатком 1 до нього в частині внесення до переліку об`єктів нерухомого майна, що підлягає приватизації шляхом викупу через торги, нежитлове приміщення номер 14 в підвальному поверсі житлового будинку номер АДРЕСА_1 . Визнати протиправним та скасувати договір купівлі продажу від 29.11.2021 між Вінницькою міською радою та ОСОБА_2 про придбання нежитлового приміщення.
В свою чергу  ОСОБА_2  та Вінницька міська рада подали відзиви на зустрічну позовну заяву, в яких заперечують проти позовних вимог щодо неї та просять відмовити в позові, оскільки позивач за зустрічним позовом не надав суду жодних доказів, що підвальне приміщення АДРЕСА_2 являється допоміжним приміщенням. Крім того, позивач за зустрічним позовом обрав неефективний спосіб захисту.
Рішенням Вінницького міського суду Вінницької області від 18 травня 2023 року первісний позов задоволено. Зобов`язано ОСОБА_1 та ОСОБА_3 усунути позивачу перешкоди у користуванні нежитловим приміщенням, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_3 , яке в цілому складається з приміщень з № 14-1 по № 14-5, загальною площею 36,0 кв. м. в підвальному поверсі житлового будинку, шляхом надання вільного доступу до зазначеного приміщення – надання ключів від вхідних дверей до під`їзду будинку АДРЕСА_1 , ключів від вхідних дверей приміщення АДРЕСА_2 , звільнення приміщення АДРЕСА_2 від сторонніх речей. В задоволенні зустрічного позову відмовлено. Вирішено питання про судові витрати.
Не погодившись з вказаним рішенням суду  ОСОБА_1 подала апеляційну скаргу, оскільки вважає, що рішення не відповідає фактичним обставинам справи, ухвалене з порушенням норм матеріального та процесуального права. Просить рішення суду першої інстанції скасувати та ухвалити нове про задоволення зустрічного позову та відмовити в задоволені первісного позову. 
В якості доводів скаржник вказує на те, що суд першої інстанції вирішуючи спір не з`ясував обставин за яких з`явилося в будинку АДРЕСА_3 . Також, встановлюючи факт продажу на аукціоні приміщення АДРЕСА_4 , суд не встановлює факту наявності такого приміщення в будинку, де усіх приміщень з часу його побудови було дванадцять. В свою чергу, суд не з`ясував обставин, що позивач за зустрічним позовом є одним із мешканців-співвласників будинку та виступив на захист не тільки власних прав та інтересів, а в інтересах усіх співвласників будинку. Суд прийшов до хибного висновку, що спірне приміщення є нежитловим, адже статус допоміжного визначили власники квартир вказаного будинку. 
На апеляційну скаргу позивач за первісним позовом подала відзив, в якому посилаючись на законність та обґрунтованість рішення суду, просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення суду - без змін. 
Відзивів від інших учасників справи на апеляційну скаргу не надходило.
        ОСОБА_2 та  ОСОБА_1 , в судове засідання не з`явились. Їх інтереси представлено адвокатами. 
Колегія суддів, заслухавши суддю-доповідача, пояснення учасників судового розгляду, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду в межах доводів та вимог апеляційної скарги, дослідивши матеріали та обставини справи, прийшла до висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.
За змістом ст.263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.
Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.
Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.
Таким вимогам рішення суду відповідає.
Судом встановлено, що рішенням Виконавчого комітету Вінницької міської ради народних депутатів № 594 від 14.11.1985 «Про встановлення права державної власності на будинки» визнано право власності на будинки згідно переліку, а саме: будинок АДРЕСА_1 . Згідно з п. 14.2 рішення Вінницької міської ради № 1845 від 04.04.2008 багатоквартирний житловий будинок АДРЕСА_1 включений до переліку об`єктів комунальної власності територіальної громади.
Згідно матеріалів інвентаризаційних справ на багатоквартирний житловий будинок АДРЕСА_1 станом на 29.12.2012 реєстрація права власності на об`єкти нерухомого майна, а саме прим. № 14 загальною площею 36,0 кв.м. проведена за Вінницькою міською радою на підставі рішення виконкому Вінницької міської ради № 594 від 14.11.1985.
Відповідно до витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності від 06.11.2019 вбачається, що за Вінницькою міською територіальною громадою в особі Вінницької зареєстровано право власності на нежитлове приміщення № 14 яке складається з приміщень з № 14-1 по № 14-5, загальною площею 36 кв. м. в підвальному поверсі житлового будинку по АДРЕСА_1 .
Право власності на об`єкт нерухомості ніким не оспорено та недійсним не визнавалось. 
Рішенням Вінницької міської ради №2282 від 22.05.2020 підвальне приміщення № 14 загальною площею 36 кв.м. за адресою: АДРЕСА_1 включено до переліку об`єктів комунальної власності, що підлягають приватизації способом аукціону. Дане рішення в судовому порядку незаконним та недійсним визнано не було. 
24.09.2020 рішенням ВК Вінницької міської ради № 2005 затверджено висновок суб`єкта оціночної діяльності про вартість вищевказаного об`єкту в сумі 196428,00 грн. без урахування ПДВ.
Рішенням Вінницької міської ради №2485 від 30.10.2020 затверджені умови продажу підвального приміщення по АДРЕСА_1 .
07.11.2021 відбувся електронний аукціон з продажу даного об`єкту, єдиним учасником якого стала ОСОБА_2 , відповідно до сформованого 07.11.2021 протоколу про результати електронного аукціону № UA-PS-2021-10-06-000067-1.
29.11.2021 між Вінницькою міською радою в особі Департаменту комунального майна Вінницької міської ради та ОСОБА_2 укладено договір купівлі-продажу щодо приватизації шляхом викупу нежитлового приміщення номер 14 в підвальному поверсі житлового будинку АДРЕСА_1 .
Згідно п. 1.3 Договору, Відповідно до Витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності, реквізити якого зазначені в п. 1.2 цього договору, предметом цього договору є нежитлове приміщення № 14, що в цілому складається з приміщень з № 14-1 по № 14-5, загальною площею 36,0 кв.м. в підвальному поверсі житлового будинку. 
Відповідно до п. 1.4 предмет цього Договору, перебуває в оренді у Члена Національної спілки художників України, художника ОСОБА_4 на підставі Договору оренди приміщень/будівель, споруд № ДЖГ-102 від 21.03.2019 року.
З витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності слідує, що 29.11.2021 за ОСОБА_2 зареєстровано право власності на нежитлове приміщення, номер запису про право власності 45339088, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 1954588505101.
Відповідачі ОСОБА_3 зареєстрований за адресою: АДРЕСА_5 , ОСОБА_1 зареєстрована за адресою: АДРЕСА_6 , що підтверджується довідками про реєстрацію місця проживання особи № 37480, № 27478 від 25.08.2022 року, тобто у цьому самому будинку, в якому знаходиться нежитлове приміщення , яке належить ОСОБА_2 .
На момент набуття ОСОБА_2 права власності на нежитлове приміщення воно перебувало в оренді художниці ОСОБА_4 , згідно з договором оренди приміщень/будівель/споруд № ДЖГ-102 від 21.03.2019, який було укладено ОСОБА_4 з виконавчим комітетом Вінницької міської ради та був чинним до 17.01.2022. Нежитлове приміщення ОСОБА_4 використовувала під художню майстерню.
Відповідно до довідки Вінницького РУП від 31.01.2022, 21.01.2022 до Вінницького РУП ГУНП у Вінницькій області надійшло звернення від ОСОБА_2 з приводу того, що за адресою АДРЕСА_1 у власності заявниці знаходиться підвальне приміщення, до якого незаконно обмежує доступ ОСОБА_1 21.01.2022 року до Вінницького РУП ГУНП у Вінницькій області надійшло звернення від ОСОБА_1 , з приводу того, що за адресою АДРЕСА_1 ОСОБА_2 придбала підвальне приміщення із порушеннями, тому заявниця перешкоджає останній користуватися ним.
Згідно листа Вінницького РУП від 11.07.2022 року, згідно відомостей 21.01.2022 звернення ОСОБА_2 стосовно порушення права власності на нежитлове приміщення за адресою: АДРЕСА_1 належним чином зареєстроване в ІП «Єдиний облік» ІПНП України Вінницького РУП ГУНП за № 1231. У зв`язку з відсутністю складу кримінального правопорушення, вищезазначене звернення розглянуте у відповідності до вимог ЗУ «Про звернення громадян» від 02.10.1996 року № 393/96-ВР.
Згідно листа Вінницького РУП ГУНП у Вінницькій області від 12.03.2022 зазначено, що з приводу спірного ОСОБА_5 володінням, їй рекомендовано звернутися до суду для реалізації права на судовий захист, що здійснюється загальними судами за правилами цивільного судочинства в порядку позовного провадження за позовами фізичних осіб.
Задовольняючи первісний позов, суд першої інстанції виходив з того, що позивачем набуто право власності на нежитлове приміщення на підставі договору купівлі продажу, а відповідачі створюють перешкоди позивачу в користуванні, володінні та розпорядженні її майном на власний розсуд, тобто повно і незаперечно здійснювати свої права користування і розпорядження майном, що є неприпустимим, згідно чинного законодавства України.
Відмовляючи у задоволені зустрічного позову суд вказував на те, що матеріали справи не містять доказів, що підвальне приміщення № 14 в будинку АДРЕСА_1 являється допоміжним приміщенням.
Вінницький апеляційний суд погоджується з такими висновками суду з огляду на таке.
Предметом первісного позову є вимоги власника спірного нежитлового приміщення про зобов`язання відповідачів не чинити їй перешкоди у користуванні нежилим приміщенням шляхом надання вільного доступу до зазначеного приміщення.
Згідно із положеннями ст. 41 Конституції України кожен має право володіти, користуватись і розпоряджатись своєю власністю, результатами інтелектуальної, творчої діяльності. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право власності є непорушним.
Статтею 317 ЦК України передбачено, що власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном. На зміст права власності не впливають місце проживання власника та місце знаходження майна.
За правилом ч. 1 ст. 319 ЦК України правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Право власності як суб`єктивне цивільне право містить у своєму складі правомочність на власні дії; правомочність вимоги від інших та правомочність захисту.
Під правом володіння власністю визнається юридично забезпечена можливість фактичного панування власника над майном, не пов`язана з використанням його властивостей. Право користування власністю це юридично забезпечена можливість власника добувати з належного йому майна корисні властивості. Під правом розпорядження розуміють юридично забезпечену можливість власника визначати долю майна.
Найбільш значущою для власника є правомочність на власні дії, яка реалізується, передусім, через пряме та безпосереднє панування над річчю. Власник здійснює надані йому правомочності своєю владою не тільки незалежно від інших осіб, а й у такому правовому полі, коли не може бути будь-якої влади над цією ж річчю з боку інших суб`єктів. Дії власника обумовлені його інтересом; виключне панування особи над річчю унеможливлює втручання інших осіб, на яких покладено пасивний обов`язок утримання, від вчинення подібних дій; абсолютність влади полягає в наданні власнику закріпленої правом можливості визначати, яким чином поводитися зі своєю річчю, коли та як реалізовувати свої правомочності стосовно неї.
Відповідно до ч. 1 і ч. 2 ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Особа може бути позбавлена права власності або обмежена у його здійсненні лише у випадках і в порядку, встановлених законом.
Згідно статті 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном.
Визначальним для захисту права на підставі цієї норми права є наявність у позивача права власності та встановлення судом наявності перешкод у користуванні власником своєю власністю.
Обґрунтовуючи позовні вимоги позивач за первісним позовом вказувала на те, що вона придбала об`єкт приватизації нежитлове приміщення № 14 в підвальному поверсі житлового приміщення, на яке набула право власності на підставі договору купівлі – продажу, проте відповідачі чинять їй перешкоди в користуванні ним, а тому просить усунути перешкоди у користуванні нежитловим приміщенням.
Вирішуючи спір суд першої інстанції правильно виходив із того, що ОСОБА_2  29.11.2021 на підставі договору купівлі – продажу набула у власність нежитлове приміщення, однак не має можливості користуватися ним, оскільки відповідачі чинять їй перешкоди у користуванні вказаним майном. 
Вказані обставини підтверджуються матеріалами справи та не заперечується самими відповідачами, про що ним було зазначалось в судовому засіданні в суді першої інстанції, а також наявними матеріалами справи – неодноразовими зверненнями позивача до правоохоронних органів, поясненнями та заявою відповідача ОСОБА_6 , які надавалися нею в ході перевірки (т.1 а.с. 45-62).
Недопуск позивача до належного їй нежитлового приміщення, відповідачі обґрунтовують незаконністю набуття його у власність позивачем, вважаючи його допоміжним, яким на їх переконання вони мають право користуватися і яким фактично користуються, посилаючись на те, що це приміщення знаходиться у спільній сумісній власності усіх співвласників будинку (т.1 а.с.82).
Отже висновки суду про задоволення первісного позову є правильними і обґрунтованими. 
Апеляційна скарга не містить обставин, які б спростовували висновки суду  і свідчили б про порушення судом норм процесуального та матеріального права, тому з огляду на положення ч. 2 ст. 376 ЦПК України, не можуть бути підставою для скасування судового рішення. 
Щодо апеляційної скарги ОСОБА_1 в частині відмови в задоволенні зустрічного позову, колегія суддів зазначає наступне. 
Ч.1 ст.4 ЦПК України передбачено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.
Ч. 1 ст. 13 ЦПК України передбачено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу , в межах заявлених нею вимог і на підставі тих доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачений термін. 
Відповідно до вимог ч.1 ст.15, ч.2 ст.16 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання, яке суд захищає у спосіб, встановлений ч.2 ст.16 ЦК України або іншим способом, що встановлений договором або законом. 
Ст.46 ЦПК України визначено, що цивільна процесуальна правоздатність – це здатність мати цивільні процесуальні права та обов`язки сторони , третьої особи , заявника , заінтересованої особи (цивільна процесуальна правоздатність) мають усі фізичні і юридичні особи. 
Так з зустрічним позовом звернувся ОСОБА_3 до відповідачів ОСОБА_2 та Вінницької міської ради. 
Стороною по зустрічному позову або третьою особою (з самостійними чи без самостійних вимог на відповідній стороні) ОСОБА_1 не виступала, відповідно позовних вимог за зустрічним позовом не заявляла, хоча не була позбавлена такої можливості.
Отже доводи ОСОБА_1 в апеляційній скарзі щодо підтримання нею зустрічних позовних вимог в суді першої інстанції є безпідставним. 
Звертаючись з апеляційною скаргою ОСОБА_1 ставила питання про скасування рішення та ухвалення нового про відмову у задоволенні первісного позову та просила також задовольнити зустрічний позов, вважаючи що відмова в зустрічному позові порушує її права та інтереси. 
Сам позивач за зустрічним позовом ОСОБА_3 , якому відмовлено в його задоволенні, рішення в апеляційному порядку не оскаржував.
Отже ставити питання про задоволення зустрічного позову в апеляційній інстанції в даному випадку може особа, яка з ним звернулась до суду ОСОБА_1 такими процесуальними правами не наділена, відтак її права в наслідок відмови в зустрічних позовних вимогах не порушені.
З зазначеного можна зробити висновок, що апеляційне провадження за апеляційною скаргою ОСОБА_1 в частині оскарження рішення щодо відмови ОСОБА_3 в задоволенні його зустрічного позову підлягає закриттю, оскільки судовим рішенням в цій частині питання про права, свободи, інтереси (або) обов`язки ОСОБА_1 не вирішувалось. 
Відповідно п. 3 ч. 1 ст. 362 ЦПК України, апеляційний суд закриває апеляційне провадження, якщо після відкриття апеляційного провадження за апеляційною скаргою, поданою особою з підстав вирішення судом питання про її права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, встановлено, що судовим рішенням питання про права, свободи, інтереси та (або) обов`язки такої особи не вирішувалося.
За таких обставин апеляційне провадження за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Вінницького міського суду Вінницької області від 18 травня 2023 року в частині відмови в задоволенні зустрічного позову слід закрити.
В свою чергу, позивач за первісним позовом надала суду першої інстанції належні та допустимі докази на підтвердження заявлених нею вимог, які в своїй сукупності є достатніми для прийняття обґрунтованого та вмотивованого рішення, яке і було ухвалене судом першої інстанції.
Прийнявши до уваги зазначені вище обставини, а також вимоги законодавства, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції вірно встановив фактичні обставини справи та застосував норми матеріального та процесуального права, які регулюють правовідносини сторін та дійшов обґрунтованого висновку про задоволення первісного позову. 
При вирішенні спору, судом було враховано всі обставини справи, надано оцінку усім належним доказам.
Відповідно до ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Враховуючи викладене, апеляційний суд вважає за необхідне залишити апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін. 
Водночас, апеляційне провадження за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Вінницького міського суду Вінницької області від 18 травня 2023 року в частині відмови в задоволенні зустрічного позову підлягає закриттю. 
На підставі викладеного, керуючись ст.367, 374, 375, 381-384, 389 ЦПК України, суд,
ПОСТАНОВИВ:
Апеляційну скаргу  ОСОБА_1 залишити без задоволення.
Рішення Вінницького міського суду Вінницької області від 18 травня 2023 року залишити без змін.
Апеляційне провадження за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Вінницького міського суду Вінницької області від 18 травня 2023 року в частині відмови в задоволенні зустрічного позову ОСОБА_3 до ОСОБА_2 , Вінницької міської ради про визнання протиправним та скасування рішення, визнання протиправним та скасування договору купівлі – продажу закрити.
Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом 30 днів з дня складання повного тексту постанови.
Повний текст постанови складено 14 вересня 2023 року.    

Головуючий                                                                 М.М. Якименко

Судді                                                                          О.В. Ковальчук

                                                                               Т.М. Шемета