П`ЯТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
————————————————————————
П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М  У К Р А Ї Н И

03 серпня 2023 р.	м. Одеса	Справа № 522/13940/23	

 Суддя першої інстанції: Бондар В.Я.
   Час  та місце ухвалення судового рішення «--:--», м. Одеса
 Повний текст судового рішення складений 14.07.2023р.

П`ятий апеляційний адміністративний суд у складі   колегії суддів:
головуючого судді Крусяна А.В.,
суддів Єщенка О.В., Яковлєва О.В.,
розглянувши у порядку письмового провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Приморського районного суду м. Одеси від 14 липня 2023 року у справі за адміністративним позовом Головного управління Державної  міграційної служби України в Одеській області до ОСОБА_1 про затримання з метою ідентифікації та забезпечення примусового видворення за межі України, -

В С Т А Н О В И В:

14.04.2023р. Головне управління Державної  міграційної служби України в Одеській області (надалі – ГУ ДМС України в Одеській області) звернулося до суду з позовом про затримання громадянина Республіки Азербайджан ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , з метою ідентифікації та забезпечення примусового видворення за межі території України строком на 6 місяців до 13.01.2024р. з поміщенням до пункту тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають на території України.
В обґрунтування позовних вимог зазначено, що у міграційного органу наявні обґрунтовані підстави вважати, що ОСОБА_1 ухилятиметься від виконання рішення про його примусове видворення у зв`язку з неодноразовим порушенням законодавства України.
Рішенням Приморського районного суду м. Одеси від 14.07.2023р. позов задоволений з підстав того, що  відповідач вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст.203 КУпАП, та наявні обґрунтовані підстави вважати, що він ухилитиметься від виконання рішення про примусове видворення за межі території України.
Не погоджуючись із прийнятим судовим рішенням, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій посилаючись на порушення судом першої інстанції при вирішенні питання норм матеріального права, просить зазначене рішення скасувати та прийняти нове про відмову у задоволенні позовних вимог.
Апелянт посилається на неможливість його виїзду з України, оскільки йому повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення та кримінальна справа розглядається судом.
Заслухавши суддю-доповідача, розглянувши матеріали справи та перевіривши доводи апеляційної скарги, законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів  вважає, що вона не підлягає задоволенню.
Судом першої інстанції встановлено, що 13.07.2023р. о 22:10 за адресою: м. Одеса, проспект Добровольського, посадовою особою поліції виявлено ОСОБА_1 , громадянина Республіки Азербайджан, ІНФОРМАЦІЯ_1 , який порушив правила перебування іноземців в Україні, а саме проживав без документів на право проживання в Україні, за що передбачена відповідальність відповідно до ч.1 ст.203 КУпАП, про що складено протокол про адміністративне правопорушення  від 13.07.2023р. ПР МОД 010100. /а.с.12/
В той же час, здійснено адміністративне затримання ОСОБА_1 за ч.2 ст.263 КУпАП, про що складено протокол МОД №000223. /а.с.16/
Постановою про накладення адміністративного стягнення від 13.07.2023р. ПН МОД 010202, за порушення Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства», відповідно до ч.1 ст.203 Кодексу України про адміністративні правопорушення накладено на ОСОБА_1 адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 1700грн. /а.с.13/
Рішенням ГУ ДМС України в Одеській області 13.07.2023р. примусово видворено з України громадянина Республіки Азербайджан ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 /а.с.30-33/
Рішенням ГУ ДМС України в Одеській області від 13.07.2023р.. на підставі протоколу про адміністративне затримання  від 13.07.2023р. МОД №000223, у відповідності до ст.30 Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства», поміщено у Миколаївський пункт тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають на території України, громадянина Республіки Азербайджан ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 /а.с.35/
У зв`язку з обґрунтованими підставами міграційного органу вважати, що ОСОБА_1 ухилитиметься від виконання рішення про примусове повернення в країну походження, міграційний орган звернувся до суду з даним позовом.
Перевіривши матеріали справи, судова колегія погоджується з висновками суду першої інстанції про обґрунтованість позову виходячи з наступного.
Відповідно до            ст.3 Конституції України,            права і свободи людини та їх гарантії визначають зміст і спрямованість діяльності держави. Держава відповідає перед людиною за свою діяльність. Утвердження і забезпечення прав і свобод людини є головним обов`язком держави.
Так,   Закон України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства»   від 22.09.2011р. №3773-VI (надалі – Закон України №3773-VI) визначає правовий статус іноземців та осіб без громадянства, які перебувають в Україні, та встановлює порядок їх в`їзду в Україну та виїзду з України.
Відповідно до п.6 ч.1 ст.1 Закону України №3773-VI іноземець - особа, яка не перебуває у громадянстві України і є громадянином (підданим) іншої держави або держав.
Пункт 16 ч.1 ст.1 Закону України №3773-VI визначає, що паспортний документ іноземця - документ, виданий уповноваженим органом іноземної держави або статутною організацією ООН, що підтверджує громадянство іноземця, посвідчує особу іноземця або особу без громадянства, надає право на в`їзд або виїзд з держави і визнається Україною.
Згідно п.27 ч.1 ст.1 Закону України №3773-VI пункт тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають в Україні, - державна установа, призначена для тимчасового тримання іноземців та осіб без громадянства: стосовно яких судом прийнято рішення про примусове видворення; стосовно яких судом прийнято рішення про затримання з метою ідентифікації та забезпечення примусового видворення, у тому числі прийнятих відповідно до міжнародних договорів України про реадмісію; затриманих центральним органом виконавчої влади, що забезпечує реалізацію державної політики у сфері міграції, його територіальними органами та підрозділами на строки та в порядку, передбачені законодавством України; затриманих за рішенням суду до завершення розгляду заяви про визнання біженцем або особою, яка потребує додаткового захисту в Україні.
Відповідно до ч.3 ст.3 Закону України №3773-VІ іноземці та особи без громадянства зобов`язані неухильно додержуватися Конституції та законів України, інших нормативно-правових актів, не посягати на права і свободи, честь і гідність інших людей, інтереси суспільства та держави.
Згідно з п.14 ст.1 Закону України №3773-VІ нелегальний мігрант – іноземець або особа без громадянства, які перетнули державний кордон поза пунктами пропуску або в пунктах пропуску, але з уникненням прикордонного контролю і невідкладно не звернулися із заявою про надання статусу біженця чи отримання притулку в Україні, а також іноземець або особа без громадянства, які законно прибули в Україну, але після закінчення визначеного їм терміну перебування втратили підстави для подальшого перебування та ухиляються від виїзду з України.
Частинами 1-4 ст.30 Закону України №3773-VI визначено, що центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері міграції (імміграції та еміграції), у тому числі протидії нелегальній (незаконній) міграції, громадянства, реєстрації фізичних осіб, біженців та інших визначених законодавством категорій мігрантів, його територіальні органи та територіальні підрозділи, органи охорони державного кордону або органи Служби безпеки України можуть приймати рішення про примусове видворення з України іноземців та осіб без громадянства, якщо такі особи затримані за незаконне перетинання (спробу незаконного перетинання) державного кордону України або є обґрунтовані підстави вважати, що іноземець або особа без громадянства ухилятиметься від виконання рішення про примусове повернення, або якщо така особа не виконала у встановлений строк без поважних причин рішення про примусове повернення, а також в інших передбачених законом випадках.
Рішення про примусове видворення не приймається стосовно іноземців та осіб без громадянства, підстави для примусового видворення яких виявлені в пунктах пропуску (пунктах контролю) через державний кордон під час їх виїзду з України.
Іноземцям та особам без громадянства, зазначеним у цій статті, забороняється подальший в`їзд в Україну строком на п`ять років. Строк заборони щодо подальшого в`їзду в Україну обчислюється з дня прийняття такого рішення та додається до строку заборони в`їзду в Україну, який особа мала до цього.
Рішення про примусове видворення іноземців та осіб без громадянства може бути оскаржено в порядку, передбаченому законом.
Центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері міграції (імміграції та еміграції), у тому числі протидії нелегальній (незаконній) міграції, громадянства, реєстрації фізичних осіб, біженців та інших визначених законодавством категорій мігрантів, або орган охорони державного кордону на підставі відповідного рішення суду має право розміщувати іноземців та осіб без громадянства, зазначених у частині першій цієї статті, у пунктах тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають на території України.
Іноземці та особи без громадянства, які не мають законних підстав для перебування на території України, затримані в установленому порядку та підлягають примусовому видворенню за межі України, у тому числі прийняті відповідно до міжнародних договорів України про реадмісію, розміщуються в пунктах тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають в Україні, протягом строку, необхідного для їх ідентифікації та забезпечення примусового видворення (реадмісії) за межі України, але не більш як на вісімнадцять місяців.
Тобто, аналіз викладеної норми дає підстави дійти висновку, що іноземці та особи без громадянства, які не мають законних підстав для перебування на території України, затримані в установленому порядку та підлягають примусовому видворенню за межі України. 
При цьому, такі особи розміщуються в пунктах тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають в Україні, протягом строку, необхідного для їх ідентифікації та забезпечення примусового видворення (реадмісії) за межі України, але не більш як на вісімнадцять місяців.
Рішенням ГУ ДМС України в Одеській області 13.07.2023р. примусово видворено з України громадянина Республіки Азербайджан ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 /а.с.30-33/
Матеріали справи не містять жодних доказів оскарження позивачем вищезазначеного рішення міграційного органу, а тому воно підлягає виконанню.
Апелянт посилається на неможливість його виїзду з України, оскільки йому повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення та кримінальна справа розглядається судом.
Дійсно, у провадженні Суворовського районного суду м.Одеси (справа №523/13816/18) знаходиться об`єднане кримінальне провадження за обвинуваченням, зокрема, ОСОБА_1 , у вчинені кримінальних правопорушень, передбачених ч.4 ст.296 (хуліганство),   ч.1 ст.309 (незаконне виробництво, виготовлення, придбання, зберігання, перевезення чи пересилання наркотичних засобів, психотропних речовин або їх аналогів без мети збуту),   ч.1 ст.263   (незаконне поводження зі зброєю, бойовими припасами або вибуховими речовинами) Кримінального кодексу України.
Ухвалою Суворовського районного суду м. Одеси від 05.01.2022р. у справі №523/13816/18 продовжено щодо обвинуваченого ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживаючого за адресою:   АДРЕСА_1 , запобіжний захід у вигляді нічного домашнього арешту строком на 2 місяці, тобто до 05.03.2022р. Відповідно до ч.5 ст.194 КПК України покладено на обвинуваченого ОСОБА_1 такі обов`язки: 1) зобов`язано не залишати місце свого мешкання за адресою: АДРЕСА_1  у період часу з 23:00 години до 5:00 години ранку наступної доби; 2) не відлучатися за межі Одеської області без дозволу суду; 3) повідомляти суд про зміну свого місця проживання; 4) утримуватися від можливого спілкування зі свідками в рамках об`єднаного кримінального провадження; 5) прибувати по першому виклику до Суворовського районного суду м. Одеси в призначений час.
Так, термін дії вищезазначеної ухвали суду закінчився 05.03.2022р., а тому є безпідставними посилання апелянта на обмеження його пересування у зв`язку із перебуванням під нічним домашнім арештом за місцем свого мешкання за адресою: АДРЕСА_1 . 
Водночас, відповідно до п.1 ч.1 ст.289 КАС України за наявності обґрунтованих підстав вважати, що іноземець або особа без громадянства, стосовно якої подано адміністративний позов про примусове видворення, ухилятиметься від виконання рішення про її примусове видворення, перешкоджатиме проведенню процедури видворення чи реадмісії відповідно до міжнародних договорів України про реадмісію або якщо існує ризик її втечі, а так само у разі відсутності в іноземця або особи без громадянства, яка вчинила порушення законодавства України з прикордонних питань або про правовий статус іноземців, документа, що дає право на виїзд з України, центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері міграції (імміграції та еміграції), у тому числі протидії нелегальній (незаконній) міграції, громадянства, реєстрації фізичних осіб, біженців та інших визначених законодавством категорій мігрантів, його територіальним органом чи підрозділом, органом охорони державного кордону або Служби безпеки України подається до місцевого загального суду як адміністративного суду за місцезнаходженням цих органів (підрозділів) або за місцезнаходженням пункту тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають в Україні, позовна заява про застосування судом до іноземця або особи без громадянства одного з таких заходів, зокрема, затримання іноземця або особи без громадянства з метою ідентифікації та (або) забезпечення видворення за межі території України.
Аналізуючи наведене, суд приходить до висновку, що затримання іноземців та осіб без громадянства можливе лише за наявності підстав вважати, що такі особи ухилятимуться від виконання рішення про примусове видворення, перешкоджатимуть проведенню процедури видворення або якщо існує ризик втечі таких осіб.
Враховуючи те, що відповідач проживав на території України без документів на право проживання в Україні, вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст.203 КУпАП, є обвинуваченим у кримінальному провадженні, колегія суддів вважає, що у міграційного органу наявні обґрунтовані підстави вважати, що ОСОБА_1 ухилятиметься від виконання чинного рішення про його примусове видворення, що свідчить про обґрунтованість позовних вимог.
Разом з тим, як вірно зазначено судом першої інстанції, участь обвинуваченого в судовому засіданні під час розгляду кримінального провадження є обов`язковою відповідно до ч.2 ст.318 КПК України, однак, обвинувачений може брати участь в судовому засіданні в режимі відеоконференції, як передбачено ст.336 КК України, тому поміщення його до пункту тимчасового розміщення іноземців та осіб без громадянства не перешкоджатиме участі в кримінальній справі.
Крім того, предметом розгляду даної справи є наявність підстав затримання громадянина Республіки Азербайджан ОСОБА_1 , а не перевірка законності примусового видворення за межі території України, тому доводи апеляційної скарги в цій частині не заслуговують на увагу.
На підставі викладеного, оскільки суд першої інстанції вірно застосував норми матеріального права та вирішив справу по суті правильно, тому рішення суду першої інстанції в порядку ст.316 КАС України підлягає залишенню без змін, а апеляційна скарга залишенню без задоволення.
Керуючись ст.ст.311, 289, 315, 316, 321, 322, 325 КАС України, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а рішення Приморського районного суду м. Одеси від 14 липня 2023 року  залишити без змін.
Про прийняте судове рішення повідомити Суворовський районний суд м. Одеси для здійснення контролю за місцем  затримання громадянина Республіки Азербайджан ОСОБА_1 та виконання можливих заходів примусового видворення за межі території України під час розгляду кримінальної справи №523/13816/18. 
Постанова суду апеляційної інстанції  набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня проголошення судового рішення.

Суддя-доповідач 		А.В. Крусян	
Судді	  	О.В. Єщенко    О.В. Яковлєв