ПОСТАНОВА 
Іменем України

03 серпня 2023 року                                                                 м. Кропивницький

справа № 404/6106/22
провадження № 22-ц/4809/792/23 

       Кропивницький апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати у цивільних справах:
       Мурашка С. І. (головуючий, суддя-доповідач), Єгорової С. М., Чельник О. І.,
за участі секретаря - Гончар В. В.,
учасники справи:
позивач - ОСОБА_1 ,
відповідач - ОСОБА_2 ,
розглянув у відкритому судовому засіданні в м. Кропивницькому цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Кіровського районного суду м. Кіровограда від 05 квітня 2023 року у складі судді Кулінки Л. Д. і
В С Т А Н О В И В:

Короткий зміст позовних вимог

В жовтні 2022 року ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом до ОСОБА_2 та просила:
- стягнути з ОСОБА_2 аліменти на її утримання як повнолітньої доньки, яка продовжує навчання, у розмірі від заробітку (доходу), щомісяця, починаючи стягнення з моменту подання позову до суду і до закінчення нею навчання або досягнення нею 23 років;
- судові витрати покласти на відповідача.
Позовна заява мотивована тим, що з вересня 2020 року ОСОБА_1 навчається в Донецькому національному медичному університеті на медичному факультеті за спеціальністю медицина на бюджній формі. Термін навчання в університеті становить з 01.09.2020 до 30.06.2026. 
Позивач не має ніякого джерела доходу, знаходиться на утриманні матері та потребує матеріальної допомоги для проживання, навчання та інших потреб життєвої необхідності.
ОСОБА_2 є батьком ОСОБА_1 та не надає будь-якої матеріальної допомоги відповідачу, необхідної для її навчання.
Оскільки, на неодноразову пропозицію ОСОБА_1 до відповідача щодо надання матеріальної допомоги в добровільному порядку відповідач не реагує, позивач звернулась до суду із позовом.

Короткий зміст рішення суду першої інстанції

Рішенням Кіровського районного суду м. Кіровограда від 05 квітня 2023 року позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання повнолітньої дочки, яка продовжує навчання, задоволено.
Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліменти у розмірі 1/4 частки з усіх видів заробітку (доходу), щомісяця, починаючи стягнення з 25 жовтня 2022 року, і до закінчення ОСОБА_1 навчання, але не більше як до досягнення нею двадцяти трьох років, тобто до ІНФОРМАЦІЯ_1 .
Стягнуто з ОСОБА_2 в дохід держави судовий збір в розмірі 992,40 грн.
Рішення суду мотивовано тим, що відповідач є працездатним і на наразі працює, має задовільний стан здоров`я.
Враховуючи той факт, що будь-які відомості, які б спростовували зазначені позивачем обставини у суду відсутні, а відповідачем надані не були, суд першої інстанції прийшов до висновку, що відповідач спроможний надавати матеріальну допомогу на утримання повнолітньої доньки, що продовжує навчання та потребує матеріальної допомоги, в розмірі, заявленому позивачем.

Короткий зміст вимог апеляційної скарги

В апеляційній скарзі ОСОБА_2 просить рішення Кіровського районного суду м. Кіровограда від 05 квітня 2023 року в частині розміру аліментів, що підлягають стягненню змінити, зменшивши їх розмір з до 1/10 частини з усіх видів заробітку (доходу), які підлягають стягненню з ОСОБА_2 , щомісяця, на користь ОСОБА_1 до закінчення навчання, але не більше як до досягнення нею двадцяти трьох років, а також вирішити питання про розподіл судових витрат.
Апеляційна скарга мотивована тим, що рішення суду першої інстанції є незаконним та необґрунтованим, таким, що ухвалене з порушенням норм процесуального права та неправильним застосуванням норм матеріального права.
Позивач навчається на бюджетній формі, отже, навчання є безкоштовним.
Оскільки, навчальний заклад знаходиться в місті проживання ОСОБА_1 , додаткові витрати на проживання у гуртожитку або ви наймання житла відсутні.
Крім того, в період 2022-2023 років навчання в університеті здійснювалось в дистанційній формі, а тому позивачем не було понесено жодних витрат на проїзд до навчального закладу.
ОСОБА_1 не надала жодних доказів на підтвердження місця роботи відповідача або розміру отриманого ним доходу.
Суд першої інстанції не надав оцінки щодо сплати ОСОБА_2 аліментів на утримання неповнолітньої доньки ОСОБА_3 , що має суттєве значення для вирішення справи та визначення розміру аліментів.
Позивачем не надано доказів підтвердження понесених витрат, пов`язаних з навчанням, зокрема, щодо щомісячних понесениху зв`язку з навчанням, витрат на проїзд на навчання, придбання підручників, проживання у гуртожитку тощо.
Крім того, під час розгляду справи судом першої інстанції було створено нову сім`ю з дружиною, яка має третю групу інвалідності та є безробітною.

Короткий зміст вимог відзиву на апеляційну скаргу

Від ОСОБА_1 надійшов відзив на апеляційну скаргу, в якому вона просить відмовити в задовленні апеляційної скарги, залишити рішення Кіровського районного суду м. Кіровограда від 05 квітня 2023 року без змін та покласти на відповідача судові витрати по справі.

Розгляд справи у судовому засіданні в суді апеляційної інстанції

В судовому засіданні апеляційного суду ОСОБА_2 підтримав доводи апеляційної скарги, представник ОСОБА_1 - ОСОБА_4 заперечувала проти доводів апеляційної скарги.

Позиція апеляційного суду щодо апеляційної скарги

Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість судового рішення у встановлених статтею 367 ЦПК України межах, суд вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, з огляду на таке.
З урахуванням вимог ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.
Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.
Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.
Зазначеним вимогам закону рішення суду першої інстанції в повній мірі не відповідає.

Фактичні обставини справи, встановлені судом першої інстанції

Судом першої інстанції встановлено, що батьками ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , є ОСОБА_2 та ОСОБА_5 .
ОСОБА_1 навчається в Донецькому Національному медичному університеті, на 2 факультеті 3 курсу заспеціальністю медицина. Підстава навчання - держбюджет, форма навчання - денна. Термін навчання в університеті з 01.09.2020 по 30.06.2026.

Мотиви, з яких виходить апеляційний суд, та застосовані норми права

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що відповідач є працездатним і на наразі працює, має задовільний стан здоров`я, а будь-які відомості, які б спростовували зазначені позивачем обставини у суду відсутні.
Проте, з визначеним судом першої інстанції розміром аліментів, що підлягають стягненню, погодитись не можна, з огляду на таке.
Відповідно до статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04 листопада 1950 року (далі - Конвенція) коженмає право на справедливий і публічнийрозглядйогосправиупродовжрозумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.
Частиною першою статті 8 Конституції України передбачено, що в Україні визнається і діє принцип верховенства права.
Суддя, здійснюючи правосуддя, керується верховенством права (частина перша статті 129 Конституції України).
Суд, здійснюючи правосуддя на засадах верховенства права, забезпечує кожному право на справедливий суд та повагу до інших прав і свобод, гарантованих Конституцією і законами України, а також міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України (стаття 2 Закону України «Про судоустрій і статус суддів»).
Згідно з частиною першою статті 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.
Відповідно до частини першої статті 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.
Згідно із статтею 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.
Згідно з частиною другою статті 27 Конвенції Організації Об`єднаних Націй про права дитини від 20 листопада 1989 року батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.
Відповідно до статті 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття, а у випадках, передбачених статями 198, 199 цього Кодексу, - і своїх повнолітніх дочку, сина.
Згідно зі статтею 198 СК України батьки зобов`язані утримувати своїх повнолітніх непрацездатних дочку, сина, які потребують матеріальної допомоги, якщо вони можуть таку матеріальну допомогу надавати.
В силу положень частини третьої статті 199 СК України право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів має той з батьків, з ким проживає дочка, син, а також самі дочка, син, які продовжують навчання.
Правовідносини щодо утримання батьками повнолітніх дочки, сина регулюються главою 16 СК України, яка зокрема передбачає обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги.
При визначенні розміру аліментів мають бути враховані вартість навчання, вартість підручників, проїзду до навчального закладу, проживання за місцем його знаходження.
Відповідно до статті 199 СК України якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов`язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Право на утримання припиняється у разі припинення навчання.
Згідно зі статтею 200 СК України суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у статті 182 цього Кодексу.
При визначенні розміру аліментів з одного з батьків суд бере до уваги можливість надання утримання другим з батьків, своїми дружиною, чоловіком та повнолітніми дочкою, сином.
Відповідно до частини першої статті 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність на правівласності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення.
Стаття 201 СК України передбачає, що до правовідносин між батьками і дочкою, сином щодо надання їм утримання застосовуються норми статті 191 цього Кодексу, в якій зазначено, що аліменти присуджуються від дня пред`явлення позову.
Стягнення аліментів на утримання дитини, яка продовжує навчання є одним із способів захисту інтересів дитини, забезпечення одержання нею коштів, необхідних для її життєдіяльності, оскільки на період навчання вона не має самостійного заробітку та потребує матеріальної допомоги з боку батьків, які зобов`язані утримувати своїх повнолітніх дітей, які продовжують навчатися, до досягнення ними двадцяти трьох років.
Аналіз наведених правил дає підстави для висновку, що обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов`язкової сукупності таких юридичних фактів: 1) досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; 2) продовження ними навчання; 3) існування потреби у зв`язку з цим у матеріальній допомозі; 4) наявність у батьків можливості надавати таку допомогу (батьки самімають бути працездатними та мати такий заробіток, який дозволив би їм утримувати себе та свою повнолітнюдитину).
СК України встановлює принцип рівності прав та обов`язків батьків. Відповідно до закону брати участь у матеріальних витратах зобов`язані обоє з батьків, незалежно від того, з ким з них проживає дитина, в тому числі яка продовжує навчання.
Відповідно до частини третьої статті 12, частини першої статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи (частина перша статті 76 ЦПК України).
Згідно з частинами першою, другою статті 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.
Відповідно до частини першої статті 80 ЦПК України достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування.
Згідно із статтею 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справідоказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).
Матеріалами справи підтверджується, що згідно копії свідотцва про народження Серії НОМЕР_1 від 25 березня 2003 року, батьками ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , є ОСОБА_2 та ОСОБА_5 (а. с. 5).
Згідно копії довідки № 1503 від 19.10.2022, виданої КП «ЖЕО» № 3 ОСОБА_1 зареєстрована та проживає в АДРЕСА_1 . Склад сім`ї : мама - ОСОБА_6 1983 року народження; сестра - ОСОБА_3 2010 року народження (а. с. 9).
За змістом копії довідки № 351/22 від 20.09.2022 ОСОБА_1 є студентом Донецького Національного медичного університету медичного факультету 2 3 курсу за спеціальністю медицина. Підстава навчання - держбюджет, форма навчання - денна. Термін навчання в університету від 01.09.2020 до 30.06.2026 (а. с. 10).
За змістом частини третьої статті 6 ЗУ «Про доступ до судових рішень» суд при здійсненні судочинства може використовувати текст судового рішення, який опубліковано офіційно або внесено до Єдиного державного реєстру судових рішень.
З аналізу відомостей, наявних в Єдиному державному реєстрі судових рішень вбачається, що рішенням Кіровського районного суду м. Кіровограда від 29 серпня 2013 року стягнуто із ОСОБА_2 на користь ОСОБА_5 аліменти в розмірі 1/4 частки всіх видів заробітку (доходу), але не менше, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, на утримання доньки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , щомісячно, починаючи стягнення з 07 червня 2013 року по 30 серпня 2028 року.
З аналізу наданих сторонами доказів вбачається, що повнолітня донька проживає разом з матір`ю та перебуває на її утриманні, навчається у вищому навчальному закладі на бюджетній формі та потребує матеріальної допомоги.
ОСОБА_2 не заперечує проти сплати аліментів на користь донька ОСОБА_7 в розмірі 1/10 частини від заробітку (доходу) щомісячно, є особою працездатного віку, не надав суду доказів, що він не має можливості надавати допомогу на утримання доньки, яка продовжує навчання, та має обов`язок щодо сплати аліментів на утримання іншої спільної з позивачем доньки.
За таких обставин, на підставі досліджених доказів і встановлених обставин справи та, враховуючи інтереси повнолітньої доньки, для благополуччя та повноцінного розвитку якої необхідним є забезпечення її коштами одним із батьків, суд приходить до висновку, що з урахуванням вимог розумності та справедливості, обгрутованим буде стягнення з відповідача на користь ОСОБА_1 аліментів у розмірі 1/6 частки з усіх видів заробітку (доходу), щомісяця, починаючи стягнення з 25 жовтня 2022 року, і до закінчення відповідачем навчання, але не більше як до досягнення нею двадцяти трьох років, тобто до ІНФОРМАЦІЯ_1 .
Схожі за змістом висновки викладені в постановах Верховного Суду від 06 жовтня 2021 року у справі № 310/1881/20 (провадження № 61-11448св21), від 27 лютого 2019 року у справі № 760/17457/16-ц (провадження № 61-34814св18) та від 04 грудня 2019 року у справі № 212/6120/18 (провадження № 61-16034св19).
Не заслуговують на увагу суду посилання в апеляційній скарзі на те, що в період 2022-2023 років навчання в університеті здійснювалось в дистанційній формі, оскільки вказані факти не враховуються судом під час визначення розміру аліментів та не позбавляють відповідача обов`язку батька утримувати поновлітню доньку, яка продовжує навчання.
Суд не надає оцінку доводам апеляційної скарги про те, що під час розгляду справи судом першої інстанції було створено нову сім`ю з дружиною, яка має третю групу інвалідності та є безробітною, оскільки вказані обставини виникли після ухвалення судом першої інстанції оскаржуваного рішення.
Разом з тим, відповідач не позбавлений права, посилаючись на зазначені обставини, звернутись до суду з позовом про зменшення розміру аліментів, що стягуються з нього на утримання повнолітньої доньки.
Інші обставини, на які посилається відповідач в апеляційній скарзі, були враховані судом першої інстанції при визначенні розміру аліментів, а тому суд не надає їм оцінку.
Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (SERYAVIN AND OTHERS v. UKRAINE, № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року).

Висновки за результатами розгляду апеляційної скарги

Суд першої інстанції, установивши, що донька відповідача перебуває на утриманні матері та продовжує навчатися, у зв`язку з цим потребує матеріальної допомоги, а відповідач, який є працездатною особою, зобов`язаний утримувати повнолітню доньку, дійшов правильного висновку про наявність підстав для стягнення аліментів з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 .
Разом з ним, неповно з`ясувавши обставини справи, зокрема, щодо сплати відповідачем аліментів на утримання неповнолітньої доньки сторін ОСОБА_3 , що має суттєве значення для вирішення справи, дійшов помилкового висновку в частині визначення розміру аліментів.
Неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи, порушення норм процесуального права та неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального права відповідно до п.п.1,4 ч.1 ст.376 ЦПК України є підставами для зміни рішення суду першої інстанції.
Враховуючи викладене, рішення Кіровського районного суду м. Кіровограда від 05 квітня 2023 року в частині розміру аліментів підлягає зміні, а з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 підлягають стягненню аліменти у розмірі 1/6 частки з усіх видів заробітку (доходу), щомісяця, починаючи стягнення з 25 жовтня 2022 року, і до закінчення ОСОБА_1 навчання, але не більше як до досягнення нею двадцяти трьох років, тобто до ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Щодо судових витрат

Відповідно до частини тринадцятої статті 141 ЦПК України якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.
Згідно з частиною шостою статті 141 ЦПК України якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Якщо обидві сторони звільнені від оплати судових витрат, вони компенсуються за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.
Оскільки, позивач відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 5 ЗУ «Про судовий збір» була звільнена від сплати судового збору за подання позову, в порядку розподілу судових витрат пропорційно задоволеним вимогам апеляційної скарги (32 %), сплачений відповідачем судовий збір за подання апеляційної скарги в розмірі 476,35 грн (1 488,6*32%) необхідно компенсувати за рахунок держави в порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Керуючись ст.ст. 374,375,376,381-384 ЦПК України, суд 

П О С Т А Н О В И В :

       Апеляційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити частково.
Рішення Кіровського районного суду м. Кіровограда від 05 квітня 2023 року змінити.
Стягнути з ОСОБА_2 (РНОКПП НОМЕР_2 ) на користь ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_3 ) аліменти у розмірі 1/6 частки з усіх видів заробітку (доходу), щомісяця, починаючи стягнення з 25 жовтня 2022 року, і до закінчення ОСОБА_1 навчання, але не більше як до досягнення нею двадцяти трьох років, тобто до ІНФОРМАЦІЯ_1 .
Сплачений ОСОБА_2 (РНОКПП НОМЕР_2 ) судовий збір у розмірі 476 (чотириста сімдесят шість) грн 35 коп, компенсувати за рахунок держави в порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.
       Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту постанови в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду у випадках передбачених ст. 389 ЦПК України.
       Повний текст постанови складено 07.08.2023.

Головуючий суддя                                                 С. І. Мурашко 

Судді                                                                 С. М. Єгорова

       О. І. Чельник