справа № 372/1070/22                                 головуючий у суді І інстанції Сташків Т.Г. 
провадження № 22-ц/824/7382/2023    суддя-доповідач у суді ІІ інстанції Березовенко Р.В.

 

 
        ПОСТАНОВА      
        ІМЕНЕМ  УКРАЇНИ

 14 вересня 2023 року                                                                                                м. Київ
 
Київський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати в цивільних справах:
 
головуючого судді -	Березовенко Р.В.,   	
суддів:	Лапчевської О.Ф., Мостової Г.І., 	
 
розглянувши в порядку письмового провадження цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 , поданою представником - адвокатом Величко Ларисою Петрівною на додаткове рішення Обухівського районного суду Київської області від 26 грудня 2022 року у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про поділ майна подружжя,-
 
В С Т А Н О В И В:
Рішенням Обухівського районного суду Київської області від 18.11.2022 року у справі № 372/1070/22 позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про поділ майна подружжя - задоволено. Визнано об`єктом права спільної сумісної власності подружжя ОСОБА_1 та ОСОБА_2 квартиру АДРЕСА_1 . У порядку поділу спільного сумісного майна подружжя: визнати за ОСОБА_1 право власності па 1/2 частину квартири АДРЕСА_1 ; визнати за ОСОБА_2 право власності на 1/2 частину квартири АДРЕСА_1 . Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 витрати зі сплати судового збору в розмірі 7 443 грн.
01.11.2022 року до суду від представника позивача ОСОБА_1 - адвоката Величко Л.П., надійшла заява про вирішення питання про судові витрати.
У запереченнях на подану заяву представник відповідача ОСОБА_2 - ОСОБА_3 , зазначив, що в акті виконаної правничої допомоги є необґрунтованими витрати на ознайомлення з матеріалами справи, очні консультації із клієнтом, поїздки в суд для подачі документів, підготовки до судового засідання, направлення адвокатського запиту. Так, заявлені витрати перевищують 5 % доходу відповідача та накладають на нього надмірний тягар, у зв`язку з чим відповідач просила зменшити заявлені витрати на правничу допомогу в межах розумності та обґрунтованості.
Додатковим рішенням Обухівського районного суду Київської області від 26 грудня 2022 року заяву ОСОБА_1 про ухвалення додаткового рішення задоволено частково.
Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 16 500 грн. витрат на професійну правничу допомогу адвоката та 12 000 грн. гонорару успіху. У іншій частині заяви відмовлено.
 Не погодившись із вказаним додатковим судовим рішенням,  ОСОБА_1 , через представника - адвоката Величко Ларису Петрівну, подав апеляційну скаргу.
У апеляційній скарзі апелянт, посилаючись на те, що додаткове рішення суду є необґрунтованим, невмотивованим, ухвалене з порушенням норм процесуального права, а висновки, зроблені в ньому, не відповідають фактичним обставинам справи та не узгоджуються з доказами, дослідженими в судовому засіданні, просив скасувати додаткове рішення Обухівського районного суду Київської області від 26 грудня 2022 року та ухвалити нове додаткове рішення, яким заяву про ухвалення додаткового судового рішення щодо стягнення витрат на професійну правничу допомогу в цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про поділ майна подружжя задовольнити, стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 витрати на професійну правничу допомогу в сумі 282 800 грн., з яких: 162 800 грн. - основна винагорода, 120 000 - додаткова винагорода.
 
Обґрунтовує апеляційну скаргу тим, що при зверненні до суду позивачу не було відомо про кількість судових засідань, що будуть призначені в межах даної цивільної справи, кількість поданих клопотань, заяв чи інших правових документів та відповідно кількість та вартість правової допомоги, яка буде надана адвокатом. Зазначає, що при цьому ОСОБА_1 та АО «ГРЕЙСЕРС» при укладенні Додаткової Угоди №1 від 10 червня 2022 року до Договору про надання правничої допомоги № 14/2022 від 10 серпня 2022 року у підпункті 2.6 пункту 2 Додаткової Угоди визначили, що орієнтовний розмір наданих послуг клієнту складатиме 315 000 грн. Наголошує, що вказаний розмір послуг не міг бути вказаний у позовній заяві, яка була подана до суду у квітні 2022 року, оскільки до цього часу АО «ГРЕЙСЕР» не здійснювало захист прав та інтересів клієнта - ОСОБА_1 .
 
Окрім того апелянт звертає увагу суду на те, що звертаючись до суду з клопотанням про зменшення розміру судових витрат, відповідач ставив під сумнів та вважав необґрунтованим та безпідставним заявлення до стягнення витрат на правничу допомогу, що містяться в пунктах: 4,10, 19, 23, 25, 27, 28, 29, 32 Акту приймання-передачі наданої правничої допомоги від 22.11.2022. Натомість заперечень щодо інших витрат на правничу допомогу, що зазначені у вказаному Акті, у вищевказаному клопотанні представника відповідачки зазначено не було.
 
Апелянт вважає, що суд першої інстанції, зменшуючи витрати на професійну правничу допомогу, застосував загальні фрази (критерії розумності та співмірності витрат на професійну правничу допомогу адвоката, реальності адвокатських витрат, встановлення їхньої дійсності та необхідності, ураховуючи складність справи) без оцінки конкретних обставин справи, не надавши достатніх та чітких пояснень на підставі чого їх було зменшено саме до такого розміру.
 
Зменшуючи вартість наданої та оплаченої професійної правничої допомоги не встановив, що розмір гонорару, визначений Позивачем та АО «ГРЕЙСЕРС» є завищеним щодо іншої сторони спору, зважаючи на складність справи, витрачений адвокатом час на написання процесуальних документів, та неспіврозмірним у порівнянні з ринковими цінами на аналогічні адвокатські послуги в аналогічних справах, хоча практика Верховного Суду прямо передбачає можливість зменшення судом розміру витрат на адвоката лише у таких випадках.
 
На думку апелянта, у додатковому рішенні суду першої інстанції відсутнє обґрунтування, які з заявлених позивачем витрат на професійну правничу допомогу не відповідають критерію реальності, при тому, що факт надання Клієнту професійної правничої допомоги адвокатами АО «ГРЕЙСЕРС» підтверджується Актом приймання-передачі наданої правової допомоги від 22.11.2022 року, а факт оплати вартості професійної правничої допомоги на суму 162 800,00 грн. підтверджується відповідною квитанцією.
 
При цьому, зазначає, що суд першої інстанції взагалі не досліджував заперечення сторони Позивача, де було зазначено про те, що представником Відповідачки не доведено обставин викладених ним у клопотанні про зменшення витрат на професійну правничу допомогу, оскільки не наведено доказів та обґрунтувань щодо не співмірності та не співрозмірності розміру витрат на професійну правничу допомогу.
 
Апелянт зазначає, що Верховний Суд неодноразово вказував на те, що при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін (пункт 21 додаткової постанови Великої Палати Верховного Суду від 19.02.2020 року у справі №755/9215/15-ц).
 
Також апелянт звертав увагу на те, що у матеріалах справи відсутні будь-які документи, які свідчать про фінансовий стан сторін.
 
Крім того, вказує, що при вирішенні питання про розподіл судових витрат всупереч вимогам частини 3 статті 141 ЦПІК України судом першої інстанції не брались до уваги ті обставини, що розгляд справи неодноразово було відкладено у зв`язку з неявкою відповідачки в судові засідання. Жодних підтверджуючих доказів про неможливість відповідачки з`явитися у судові засідання надано не було. Спір у цій справі було ініційовано саме внаслідок невизнання відповідачкою спірного майна спільною сумісною власністю подружжя, а строк розгляду справи в тому числі залежав від кількості поданих нею заяв та клопотань. Крім того, відповідачка не вживала жодних дій для врегулювання спору мирним шляхом. Жодні із документів, які були подані адвокатом АО «ГРЕЙСЕРС» в інтересах ОСОБА_1 не використовувалось недобросовісно, з метою відкладення розгляду справи та не були штучно створені для затягування розгляду справи.
 
Щодо сумнівів представника Відповідачки про фактично надані послуги, які зазначені у пунктах: 4, 10, 19, 23, 25, 27, 28, 29 та 32 Акту приймання-передачі наданої правничої допомоги від 22 листопада 2022 року апелянт зазначає, що адвокат виходячи із конкретних обставин справи, самостійно визначається зі стратегією захисту інтересів свого Клієнта та алгоритмом дій задля задоволення вимог останнього та найкращого його захисту.
 
Вважає, що у межах даної справи судом першої інстанції не встановлено і доказів такого представником відповідачки не надано, що розмір витрат на оплату послуг адвоката є не співмірним зі: складністю справи, часом, витраченим адвокатом на надання послуг, обсягом наданих адвокатом послуг, ціною позову, не відповідає критерію реальності, розумності, а його стягнення становить надмірний тягар для відповідачки.
 
В ухвалі про відкриття апеляційного провадження сторонам було надано строк для подачі відзиву на апеляційну скаргу.
 
Однак відзив на апеляційну скаргу на адресу суду не надходив.
 
20 квітня 2023 року на адресу Київського апеляційного суду надійшла заява ОСОБА_2 , у якій остання зазначала, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню. Вважає, що апелянт зловживає своїми правами, а саме стягує з відповідачки кошти по додатковому рішенню Обухівського районного суду Київської області по даній справі, звернувшись з виконавчим листом до приватного виконавця та одночасно оскаржує зазначене судове рішення в апеляційному порядку. Окрім того відповідач повідомляла, що нею сплачено зазначені в рішенні кошти на користь ОСОБА_1 в повному обсязі.
 
26 липня 2023 року на адресу Київського апеляційного суду надійшла заява представника апелянта - адвоката Величко Лариси Петрівни про вирішення питання розподілу судових витрат на професійну правничу допомогу після ухвалення судового рішення. У вказаній заяві представник апелянта просила вирішити питання щодо розподілу судових витрат на професійну правничу допомогу ОСОБА_1 , що пов`язані з розглядом апеляційної скарги адвоката Величко Л.П., яка діє від імені та в інтересах ОСОБА_1 на додаткове рішення Обухівського районного суду Київської області від 26 грудня 2022 року по цивільній справі № 372/1070/22.
 
Відповідно до ч. 1 ст. 368 ЦПК України справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, з особливостями, встановленими главою І розділу V ЦПК України. 
 
Відповідно до  ч. 1  ст. 369 ЦПК України апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.
 
Відповідно до ч. 13 ст. 7 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.
 
Оскільки дана справа не відноситься до тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, апеляційний розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження відповідно до приписів ч. 13 ст. 7 ЦПК України, без повідомлення учасників справи.
 
Перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів вважає за необхідне апеляційну скаргу залишити без задоволення, виходячи з такого.
 
Відповідно до ст. 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є: неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи, невідповідність висновків, викладених у рішенні суду, обставинам справи, порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.
 
Відповідно до ст. 263 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються, як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.
 
Судом першої інстанції встановлено, що на підтвердження розміру витрат на правничу допомогу до суду надано копії договору на надання правничої (правової) допомоги №14/2022 від 10.06.2021 року, додаткової угоди № 1 від 10.06.2022 року, акту приймання-передачі наданої правничої допомоги за договором на суму 282 800,00 грн., квитанції від 23.11.2022 року про сплату ОСОБА_1 адвокатському об`єднанню «Грейсерс» 162 800,00 грн. за надання правничої допомоги.
 
Відповідно до пункту 1 договору № 14/2022 від 10.06.2021 року ОСОБА_1 доручає, а Адвокатське об`єднання «Грейсерс» приймає на себе зобов`язання з надання визначеної цим Договором правової допомоги.
 
У пункті 5.1 договору № 14/2022 від 10.06.2021 року визначено, що гонорар є формою винагороди адвокатського об`єднання за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту за цим договором. Порядок обчислення гонорару, розмір гонорару, підстави дня зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення визначатимуться сторонами в додатковому договорі до даного договору.
 
За положеннями пунктів 2.1, 2.2 додаткової угоди № 1 погодинна фіксована ставка роботи адвоката адвокатського об`єднання за надання зокрема послуг, наведених у п. 1.2.1-1.2.5, 1.2.7-1.2.9 додаткової угоди, становить 3 000,00 грн. за годину; фіксована ставка роботи адвоката адвокатського об`єднання застосовується за надання допомоги клієнту з представництва інтересів клієнта в судових засіданнях суду першої інстанції та становить 4000,00 грн.
 
У пункті 2.4 додаткової угоди № 1 зазначено, що у випадку ухвалення судом першої інстанції за результатами розгляду справи № 372/1070/22 судового рішення, яким будуть задоволені позовні вимоги клієнта, останній зобов`язується сплатити на користь адвокатського об`єднання додатковий гонорар (гонорар успіху) у розмірі 10 % від присудженої на користь клієнта грошової суми та/або ринкової вартості рухомого/нерухомого майна.
 
Пунктом 2.6 додаткової угоди № 1 передбачено, що орієнтовний розмір наданих адвокатським об`єднанням клієнту послуг щодо представництва прав та інтересів клієнта по справі № 372/1070/22 складає 315 000,00 грн., з яких: 195 000,00 грн. основної винагороди та 120 000,00 грн. додаткової винагороди (гонорар успіху). Однак, фактичний розмір основної винагороди підлягає визначенню на підставі фактично наданої правової допомоги, про що сторонами буде складено та підписано акт приймання-передачі виконаних робіт (наданих послуг), а фактичний розмір додаткової винагороди (гонорар успіху) буде залежати від розміру задоволених судом першої інстанції позовних вимог та обраховуватиметься пропорційно.
 
Таким чином, за фактом надання правової допомоги між ОСОБА_1 та Адвокатським об`єднанням «Грейсерс» підписано акт приймання-передачі наданої правової допомоги за договором на суму 282 800,00 грн., з якої: 162 800,00 грн. основної винагороди, 120 000,00 грн. додаткової винагороди.
 
У свою чергу, ОСОБА_1 сплачено на користь Адвокатського об`єднання «Грейсерс» 162 800,00 грн. за надання правової допомоги, що підтверджується копією квитанції від 23.11.2022 року.
 
Із акту приймання-передачі наданої правової допомоги за договором слідує, що до нього включені послуги, доказів надання яких матеріали справи не містять, а саме: проведення зустрічі з клієнтом 20.06.2022 року (3 год., 9 000 грн.), надання правових консультацій клієнту за допомогою месенджеру «Telegram» 29.06.2022 року (30 хв., 1500 грн.), 01.07.2022 року (30 хв., 1500 грн.), 07.07.2022 року (10 хв., 300 грн.), 12.07.2022 року (30 хв., 1500 грн.), 18.07.2022 року (30 хв., 1500 грн.), 25.07.2022 року (30 хв., 1500 грн.), підготовка до судового засідання 27.10.2022 року (1 год., 3000 грн.), проведення зустрічі з клієнтом для обговорення рішення суду та стратегії подальших можливих дій у рамках цивільної справи (1 год., 3000 грн.).
 
Крім того, з поданих позивачем доказів вбачається, що до них включені витрати які не відносяться до неминучих та таких, що мають бути покладені на відповідача беззаперечно, послуги з реєстрації у канцелярії суду відповіді на відзив (30 хв., 1500 грн.), поїздка до суду для повторного подання заяви про ознайомлення з матеріалами справи (3 год., 9000 грн.), подання до суду (із урахуванням витраченого часу на дорогу) заяви про забезпечення позову (3 год., 9000 грн.), подання до суду (із урахуванням витраченого часу на дорогу) клопотання про направлення ухвали від 15.07.2022 року до виконання (1 год., 3000 грн.),написання заяви про видачу копії ухвали від 15.07.2022 року (1 год., 3000 грн.), подання до суду (з урахуванням витраченого часу в дорозі) клопотання про направлення ухвали суду від 15.07.2022 року та заяви про видачу копії ухвали від 15.07.2022 року (3 год., 9000 грн.), написання та направлення адвокатського запиту від 17.10.2022 року (1 год., 3000 грн.), написання та направлення клопотання про ознайомлення з матеріалами справи 21.09.2022 року (1 год., 3000 грн.), написання та направлення на адресу суду та відповідача заяви від 22.11.2022 року про стягнення витрат на професійну правничу допомогу, написання акту виконаних робіт (2 год., 6000 грн.).
Частково задовольняючи заяву, суд першої інстанції виходив з того, що подання та реєстрація заяв та клопотань до суду безпосередньо охоплюються послугою з їх написання та оформлення, тобто не підлягають відшкодуванню окремо. При цьому, подання заяви від 22.11.2022 року про стягнення витрат на професійну правничу допомогу (фактично, долучення додаткових доказів) також входить у послуги до написання та подання до суду заяви від 01.11.2022 року щодо вирішення питання про судові витрати. При цьому, суд не вбачав підстав для стягнення витрат за послуги адвоката з написання та направлення клопотання про ознайомлення з матеріалами справи 21.09.2022 року (1 год., 3000 грн.), оскільки доказів ознайомлення адвокатом з матеріалами справи за вказаним клопотанням відсутні. До того ж, судом першої інстанції взято до уваги, що до матеріалів справи не долучено доказів кількості витраченого адвокатом часу на дорогу до суду для подання відповідних заяв і клопотань, чи понесених адвокатом фактичних витрат на проїзд. 
Також суд першої інстанції вважав, що застосовуючи критерії розумності та співмірності витрат на професійну правничу допомогу адвоката, реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), ураховуючи складність справи, фінансовий стан обох сторін, сума гонорару успіху, яка підлягає до відшкодування, становить 12 000 грн.
При перевірці висновків суду першої інстанції, у контексті доводів апеляційної скарги, колегія суддів виходить з такого.
Відповідно до ч.ч.1-5 ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.
 
Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.
 
Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом.
 
При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.
 
Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.
Відповідно до ч.13 ст.141 ЦПК України апеляційний суд, в зв`язку з ухваленням нового судового рішення, змінює розподіл судових витрат.
У відповідності до ст. 133 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: на професійну правничу допомогу; пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи; пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпечення доказів; пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду.
Частина 1 статті 137 ЦПК України вказує, що витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.
Згідно з частини 8 статті 141 ЦПК України, розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву.
Проте, згідно п. 6.51 висновку Великої Палати Верховного Суду від 12.11.2019 року у справі № 904/4494/18 передбачено, що разом з першою заявою по суті спору кожна сторона подає до суду попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які вона понесла і які очікує понести у зв`язку з розглядом справи. У разі неподання стороною попереднього розрахунку суми судових витрат суд може відмовити їй у відшкодуванні відповідних судових витрат, за винятком суми сплаченого нею судового збору.
Відповідно до правового висновку Великої Палати Верховного Суду, сформульованому в постанові від 27 червня 2018 року у справі №8261216/16, склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі.
У рішеннях від 12 жовтня 2006 року у справі «Двойних проти України» (п. 80), від 10 грудня 2009 року у справі «Гімайдуліна і інших проти України» (п.п. 34-36), від 23 січня 2014 року у справі «East/WestAllianceLimited проти України», від 26 лютого 2015 року у справі «Баришевський проти України» (п. 95) зазначено, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим.
У рішенні ЄСПЛ від 28 листопада 2002 року у справі «Лавентс проти Латвії» зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір.
На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та ін.), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат.
Положеннями статті 59 Конституції України закріплено, що кожен має право на професійну правничу допомогу. Кожен є вільним у виборі захисника своїх прав.
Згідно зі статтею 15 ЦПК України учасники справи мають право користуватися правничою допомогою. Представництво у суді як вид правничої допомоги здійснюється виключно адвокатом (професійна правнича допомога), крім випадків, встановлених законом. Безоплатна правнича допомога надається в порядку, встановленому законом, що регулює надання безоплатної правничої допомоги.
Однією з основних засад (принципів) цивільного судочинства є відшкодування судових витрат сторони, на користь якої ухвалене судове рішення (п. 12 ч. 3 ст. 2 ЦПК України).
Відповідно до статті 1 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» договір про надання правової допомоги - це домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правничої допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору.
Гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правничої допомоги клієнту.
Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правничої допомоги.
При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час (ст. 30 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність»).
Розмір гонорару визначається лише за погодженням адвоката з клієнтом, а суд не вправі втручатися у ці правовідносини.
Разом із тим законом визначено критерії, які слід застосовувати при визначенні розміру витрат на правничу допомогу.
Згідно з вимогами частин 1, 2, 5, 6 статті 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.
За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.
У разі недотримання вимог частини 4 цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами.
Аналогічного висновку дійшов Верховний Суд у постанові від 14.04.2021 у справі № 757/60277/18-ц (провадження № 61-15924св20).
Розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду (частина восьма статті 141 ЦПК України).
Аналізуючи вказані норми ЦПК України про відшкодування витрат на професійну правову допомогу, Верховний Суд дійшов висновку, що до понесених стороною витрат на професійну правову допомогу відносяться як витрати, які оплачені стороною/третьою особою до моменту заявлення вимоги про їх відшкодування так і ті, які будуть оплачені нею в майбутньому, якщо це відповідає умовам договору.
Аналогічні правові висновки сформульовані Верховним Судом у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду у постановах від 02 грудня 2020 року у справі № 317/1209/19, провадження № 61-21442св19, від 03 лютого 2021 року у справі № 554/2586/16-ц, провадження № 61-21197св19, від 17 лютого 2021 року у справі № 753/1203/18, провадження № 61-44217св18, у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду у постанові від 16 червня 2021 року у справі № 640/4126/19, провадження № 61-14735св20 та ін.
Такий підхід прослідковується і в судових рішеннях Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного господарського суду у постановах від 03 жовтня 2019 року у справі № 922/445/19, від 22 січня 2021 року у справі № 925/1137/19 та Верховного Суду у складі Касаційного адміністративного суду від 26 червня 2019 року у справі № 813/481/18, провадження № К/9901/13036/19, від 08 вересня 2020 року у справі № 640/10548/19, провадження № К/9901/33762/19, від 29 жовтня 2020 року у справі № 686/5064/20, провадження № К/9901/22452/20.
У своїй практиці ЄСПЛ керується трьома ключовими принципами під час вирішення питань про відшкодування судових витрат. Звернення про відшкодування таких витрат задовольняються тоді, коли судові витрати, що підтверджено доказами: фактично понесені; необхідні, щоб запобігти порушенню або отримати відшкодування за нього; визначені у розумному розмірі.
У Практичних рекомендаціях: вимоги щодо справедливої компенсації (стаття 41 Конвенції), виданих Головою Європейського суду з прав людини відповідно до Правил 32 Регламенту Суду від 28 березня 2007 року, з поправками від 09 червня 2022 року, ЄСПЛ зазначає, що витрати, понесені (як на національному рівні, так і під час розгляду справи в самому Суді) у спробі запобігти порушенню чи з метою отримання компенсації після того, як воно сталося, мають бути фактично понесені. Фактично понесені означає, що «заявник мав сплатити їх або бути зобов`язаним сплатити їх відповідно до юридичного або договірного зобов`язання. Документи, що підтверджують те, що заявник сплатив або зобов`язаний сплатити такі витрати, мають бути надані суду» (пункт 18).
Що стосується гонорарів адвокатів, ЄСПЛ вказує, що заявник повинен показати, що гонорари сплачені або тільки будуть сплачені адвокату.
Відповідні висновки щодо того, що фактичними витратами на правову допомогу є, в тому числі, витрати, оплата яких буде здійснена в майбутньому ЄСПЛ виклав, зокрема, у справі   «Теб`єті Мюхафізе Кемійветі та Ісрафілов проти Азербайджану» (заява № 37083/03, пункт 106).
Як вбачається зі змісту заяви ОСОБА_1 про ухвалення додаткового судового рішення щодо стягнення витрат на професійну правничу допомогу в суді першої інстанції, позивач просив стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 витрати на професійну правничу допомогу в сумі 282 800 грн., з яких: 162 800 грн. - основної винагороди, сплаченої ОСОБА_1 Адвокатському об`єднанню «ГРЕЙСЕРС»; 120 000 грн. - додаткової винагороди, що підлягає сплаті ОСОБА_1 Адвокатському об`єднанню «ГРЕЙСЕРС».
У матеріалах справи міститься копія договору на надання правничої (правової) допомоги №14/2022 від 10.06.2021 року, додаткова угода № 1 від 10.06.2022 року, акт приймання-передачі, наданої правничої допомоги за договором на суму 282 800,00 грн., квитанція від 23.11.2022 року про сплату ОСОБА_1 Адвокатському об`єднанню «Грейсерс» 162 800,00 грн. за надання правової допомоги.
 
Відповідно до пункту 1 договору № 14/2022 від 10.06.2021 року ОСОБА_1 доручає, а Адвокатське об`єднання «Грейсерс» приймає на себе зобов`язання з надання визначеної цим Договором правової допомоги.
 
У пункті 5.1 договору № 14/2022 від 10.06.2021 року визначено, що гонорар є формою винагороди адвокатського об`єднання за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту за цим договором. Порядок обчислення гонорару, розмір гонорару, підстави дня зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення визначатимуться сторонами в додатковому договорі до даного договору.
 
За положеннями пунктів 2.1, 2.2 додаткової угоди № 1 погодинна фіксована ставка роботи адвоката адвокатського об`єднання за надання зокрема послуг, наведених у п. 1.2.1-1.2.5, 1.2.7-1.2.9 додаткової угоди, становить 3 000,00 грн. за годину; фіксована ставка роботи адвоката адвокатського об`єднання застосовується за надання допомоги клієнту з представництва інтересів клієнта в судових засіданнях суду першої інстанції та становить 4000,00 грн.
 
У пункті 2.4 додаткової угоди № 1 зазначено, що у випадку ухвалення судом першої інстанції за результатами розгляду справи № 372/1070/22 судового рішення, яким будуть задоволені позовні вимоги клієнта, останній зобов`язується сплатити на користь адвокатського об`єднання додатковий гонорар (гонорар успіху) у розмірі 10 % від присудженої на користь клієнта грошової суми та/або ринкової вартості рухомого/нерухомого майна.
 
Пунктом 2.6 додаткової угоди № 1 передбачено, що орієнтовний розмір наданих адвокатським об`єднанням клієнту послуг щодо представництва прав та інтересів клієнта по справі № 372/1070/22 складає 315 000,00 грн., з яких: 195 000,00 грн. основної винагороди та 120 000,00 грн. додаткової винагороди (гонорар успіху). Однак, фактичний розмір основної винагороди підлягає визначенню на підставі фактично наданої правової допомоги, про що сторонами буде складено та підписано акт приймання-передачі виконаних робіт (наданих послуг), а фактичний розмір додаткової винагороди (гонорар успіху) буде залежати від розміру задоволених судом першої інстанції позовних вимог та обраховуватиметься пропорційно.
 
Таким чином, за фактом надання правової допомоги між ОСОБА_1 та Адвокатським об`єднанням «Грейсерс» підписано акт приймання-передачі наданої правничої допомоги за договором на суму 282 800,00 грн., з якої: 162 800,00 грн. основної винагороди, 120 000,00 грн. додаткової винагороди.
 
У свою чергу, ОСОБА_1 сплачено на користь Адвокатського об`єднання «Грейсерс» 162 800,00 грн. за надання правової допомоги, що підтверджується копією квитанції від 23.11.2022 року.
У запереченнях на подану заяву представник відповідача ОСОБА_2 - ОСОБА_3 , зазначив, що в акті виконаної правової допомоги є необґрунтованими витрати на ознайомлення з матеріалами справи, очні консультації із клієнтом, поїздки в суд для подачі документів, підготовки до судового засідання, направлення адвокатського запиту. Так, заявлені витрати перевищують 5 % доходу відповідача та накладає на неї надмірний тягар, у зв`язку з чим просила зменшити заявлені витрати на правничу допомогу в межах розумності та обґрунтованості.
Також апеляційний суд бере до уваги висновки Великої Палати Верховного Суду про те, що не є обов`язковими для суду зобов`язання, які склалися між адвокатом та клієнтом у контексті вирішення питання про розподіл судових витрат. Вирішуючи останнє, суд повинен оцінювати витрати, що мають бути компенсовані за рахунок іншої сторони, ураховуючи як те, чи були вони фактично понесені, так і оцінювати їх необхідність. Подібний висновок викладений у пункті 5.44 постанови Великої Палати Верховного Суду від 12 травня 2020 року у справі № 904/4507/18 та п. 135 постанови Великої Палати Верховного Суду від 16 листопада 2022 року у справі № 922/1964/21.
Щодо прийняття участі у судовому засіданні Обухівського районного суду Київської області 14 червня 2022року (4 год.) - фіксована ціна 4 000 грн. апеляційний суд зауважує, що судове засідання було призначено на 14 год. 20 хв. Як вбачається з протоколу судового засідання від 14 червня 2022 року судове засідання було розпочато о 14 год. 31 хв. та закінчено о 14 год. 38 хв. (т.1, а.с.50-51). Тобто, з урахуванням часу, на який засідання було призначено, представник позивача перебувала в судовому засіданні 18 хвилин.
Щодо прийняття участі у судовому засіданні Обухівського районного суду Київської області 07 липня 2022 року (4 год.) - фіксована ціна 4 000 грн. апеляційний суд зауважує, що вказане судове засідання було призначено на 14 год. 30 хв. Як вбачається з протоколу судового засідання від 07 липня 2022 року, судове засідання було розпочато  о 15 год. 22 хв. та завершено о 16 год. 11 хв. (т.1, а.с.158-159). Тобто, з урахуванням часу очікування, судове засідання тривало 2 години.
Щодо прийняття участі у судовому засіданні Обухівського районного суду Київської області 03 жовтня 2022 року (4 год.) - фіксована ціна 4 000 грн. апеляційний суд зауважує, що вказане судове засідання  було призначено на 12 год. 30 хв. Як вбачається з протоколу судового засідання від 03 жовтня 2022 року, судове засідання було розпочато о 12 год. 35 хв. та закінчено о 12 год. 52 хв. (т.1, а.с.236-237). Тобто, з урахуванням часу очікування, судове засідання тривало 22 хвилини.
Щодо прийняття участі у судовому засіданні Обухівського районного суду Київської області 28 жовтня 2022 року (4 год.) - фіксована ціна 4 000 грн. апеляційний суд зауважує, що вказане судове засідання  було призначено на 12 год. 00 хв. Як вбачається з протоколу судового засідання від 28 жовтня 2022 року, судове засідання було розпочато  о 12 год. 43 хв. й закінчено о 13 год. 20 хв. (т.2, а.с.1-4). Тобто, з урахуванням часу очікування, судове засідання тривало 1 годину та 20 хвилин.
Щодо прийняття участі у судовому засіданні Обухівського районного суду Київської області 18 листопада 2022 року (4 год.) - фіксована ціна 4 000 грн. апеляційний суд зауважує, що вказане судове засідання  було призначено на 14 год. 00 хв. Як вбачається з протоколу судового засідання від 18 листопада 2022 року судове засідання було розпочато о 14 год. 59 хв. та закінчено о 15 год. 30 хв. (т.2, а.с.21-23). Тобто, з урахуванням часу очікування, судове засідання тривало 1 годину 30 хвилин.
Отже, загальна кількість часу, витрачена адвокатом на участь в судових засіданнях у даній справі, з урахуванням часу очікування розгляду справи, становить 4 год. 30 хв. 
Доказів кількості витраченого адвокатом часу на дорогу до суду для участі в судових засіданнях позивачем надано не було.
Ураховуючи вищевикладене, апеляційний суд вважає, що суд першої інстанції дійшов вірного висновку про зменшення розміру витрат на участь представника позивача у судових засіданнях до 5 000 грн.
Також колегія суддів вважає обґрунтованим висновок суду першої інстанції про зменшення розміру витрат позивача на професійну правничу допомогу в частині  написання клопотання про ознайомлення з матеріалами справи 14 червня 2022 року, ознайомлення з матеріалами справи 14 червня 2022 року, ознайомлення з матеріалами справи 24 червня 2022 року, вивчення наданих клієнтом банківських виписок, фіскальних чеків, заяв, листування; ознайомлення з відзивом  на позовну заяву, написання відповіді  на відзив; написання заяви в порядку ст. 131 ЦПК України про зміну адреси для листування; написання заяви про забезпечення позову; написання та направлення заперечень на заяву відповідача про долучення доказів, написання клопотання про ознайомлення з матеріалами справи 24.10.2022 року; написання та подання до суду заяви від 01.11.2022 року щодо вирішення питання про судові витрати.
Щодо послуги з написання письмових судових дебатів 17 листопада 2022 року (3 год.) - 9 000 грн. апеляційний суд погоджується з позицією суду першої інстанції про зменшення розміру витрат в цій частині до 300 грн., оскільки, дослідивши зміст вказаних письмових судових дебатів (т.2, а.с.12-20) вбачається, що судові дебати сформульовані на основі відповіді позивача на відзив, а тому, відповідно, не потребували додаткового пошуку правових позицій, дослідження тих чи інших доказів, пошуку інформації тощо.
Із акту приймання-передачі наданої правової допомоги за договором убачається, що до нього включені послуги щодо проведення зустрічі з клієнтом 20.06.2022 року (3 год., 9000 грн.), надання правових консультацій клієнту за допомогою месенджеру «Telegram» 29.06.2022 року (30 хв., 1500 грн.), 01.07.2022 року (30 хв., 1500 грн.), 07.07.2022 року (10 хв., 300 грн.), 12.07.2022 року (30 хв., 1500 грн.), 18.07.2022 року (30 хв., 1500 грн.), 25.07.2022 року (30 хв., 1500 грн.), підготовка до судового засідання 27.10.2022 року (1 год., 3000 грн.), проведення зустрічі з клієнтом для обговорення рішення суду та стратегії подальших можливих дій у рамках цивільної справи (1 год., 3000 грн.).
 
Однак, як вірно встановив суд першої інстанції, матеріали цивільної справи не містять жодних належних та достатніх доказів реальності надання вказаних послуг. 
 
Разом з тим, колегія суддів повною мірою погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що такі послуги як: реєстрація у канцелярії суду відповіді на відзив (30 хв., 1500 грн.), поїздка до суду для повторного подання заяви про ознайомлення з матеріалами справи (3 год., 9000 грн.), подання до суду (із урахуванням витраченого часу на дорогу) заяви про забезпечення позову (3 год., 9000 грн.), подання до суду (із урахуванням витраченого часу на дорогу) клопотання про направлення ухвали від 15.07.2022 року до виконання (1 год., 3000 грн.), написання заяви про видачу копії ухвали від 15.07.2022 року (1 год., 3000 грн.), подання до суду (з урахуванням витраченого часу в дорозі) клопотання про направлення ухвали суду від 15.07.2022 року та заяви про видачу копії ухвали від 15.07.2022 року (3 год., 9000 грн.), написання та направлення на адресу суду та відповідача заяви від 22.11.2022 року про стягнення витрат на професійну правничу допомогу, написання акту виконаних робіт (2 год., 6000 грн.) - безпосередньо охоплюються послугою з написання та оформлення таких процесуальних документів та не підлягають відшкодуванню окремо.
 
Окрім того, варто зазначити, що відповідно до ч. 1 ст. 138 ЦПК України витрати, пов`язані з переїздом до іншого населеного пункту сторін та їхніх представників, а також найманням житла, несуть сторони.
 
Водночас позивачем не надано доказів кількості витраченого часу на дорогу до суду для подання відповідних заяв і клопотань та доказів витрат адвоката, пов`язаних з переїздом до іншого населеного пункту тощо.
Щодо написання та направлення клопотання про ознайомлення з матеріалами справи 21.09.2022 року (1 год., 3000 грн.), апеляційний суд зазначає про таке.
Право осіб, які беруть участь у справі, на ознайомлення з матеріалами справи гарантовано ст. 43 ЦПК України. 
Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 43 ЦПК України учасники справи мають право ознайомлюватися з матеріалами справи, робити з них витяги, копії, одержувати копії судових рішень. 
При цьому колегія апеляційного суду бере до уваги, що реалізація вказаного права учасниками справи не потребує значного обсягу часу на попередню підготовку такого клопотання чи заяви про ознайомлення з матеріалами справи, пошук судової практики та/або їх детальне обґрунтування. Окрім того, положення ст. 43 ЦПК України не передбачають вимоги щодо завчасного направлення такого клопотання/заяви до суду та не обмежують учасника справи чи його представника у заповненні такого клопотання чи заяви безпосередньо у приміщенні суду перед ознайомленням з матеріалами справи.
Таким чином, ураховуючи критерії реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), розумності їхнього розміру та обсяг наданих послуг, приймаючи до уваги конкретні обставини справи, суд першої інстанції дійшов мотивованого висновку про зменшення розміру витрат позивача на професійну правничу допомогу до 16 500 грн.
Окрім того, апеляційний суд ураховує правовий висновок Верховного Суду, викладений у постанові від 30 серпня 2023 року у справі № 911/3586/21, відповідно до якого «критерій розумної необхідності витрат на професійну правничу допомогу є оціночною категорією, яка у кожному конкретному випадку (у кожній конкретній справі) оцінюється судом за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні доказів, зокрема, наданих на підтвердження обставин понесення таких витрат, надання послуг з професійної правничої допомоги, їх обсягу, вартості з урахуванням складності справи та витраченого адвокатом часу тощо».
Щодо заявленого до відшкодування гонорару успіху в розмірі 120 000 грн. апеляційний суд бере до уваги таке.
Велика Палата Верховного Суду у постанові від 12.05.2020 у справі №904/4507/18 дійшла висновку про можливість існування "гонорару успіху" як форми оплати винагороди адвокату; визнала законність визначення між адвокатом та клієнтом у договорі про надання правової допомоги такого виду винагороди як "гонорар успіху", що відповідає принципу свободи договору та численній практиці Європейського суду з прав людини (далі - ЄСПЛ).
При цьому, Велика Палата Верховного Суду зазначила, що при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін.
Присуджуючи судові витрати на підставі статті 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, ЄСПЛ застосовує аналогічний підхід та вказує, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, якщо вони були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (див. mutatis mutandis рішення ЄСПЛ у справі "East/West Alliance Limited" проти України" від 23.01.2014 (East/West Alliance Limited v. Ukraine, заява №19336/04, § 268)).
У рішенні (щодо справедливої сатисфакції) від 19.10.2000 у справі "Іатрідіс проти Греції" (Iatridis v. Greece, заява №31107/96) ЄСПЛ вирішував питання обов`язковості для цього суду угоди, укладеної заявником зі своїм адвокатом стосовно плати за надані послуги, що співставна з "гонораром успіху". ЄСПЛ указав, що йдеться про договір, відповідно до якого клієнт погоджується сплатити адвокату як гонорар відповідний відсоток суми, якщо така буде присуджена клієнту судом. Такі угоди, якщо вони є юридично дійсними, можуть підтверджувати, що у заявника дійсно виник обов`язок заплатити відповідну суму гонорару своєму адвокатові. Однак, угоди такого роду, зважаючи на зобов`язання, що виникли лише між адвокатом і клієнтом, не можуть зобов`язувати суд, який має оцінювати судові та інші витрати не лише через те, що вони дійсно понесені, але й ураховуючи також те, чи були вони розумними (§ 55).
З урахуванням наведеного, Велика Палата Верховного Суду зауважила, що не є обов`язковими для суду зобов`язання, які склалися між адвокатом та клієнтом, зокрема у випадку укладення ними договору, що передбачає сплату адвокату "гонорару успіху", у контексті вирішення питання про розподіл судових витрат. Вирішуючи останнє, суд повинен оцінювати витрати, що мають бути компенсовані за рахунок іншої сторони, ураховуючи як те, чи були вони фактично понесені, так і оцінювати їх необхідність.
Колегія суддів вважає, що при вирішенні питання про розподіл судових витрат заявлена до стягнення сума гонорару в розмірі 10 відсотків від суми задоволених позовних вимог не може оцінюватись судом виходячи суто з такої домовленості сторін у договорі про надання правничої допомоги, у спосіб її зменшення до якогось іншого відсотку, а повинна оцінюватись на предмет її пропорційності, необхідності, неминучості порівняно з фактично понесеними витратами на правничу допомогу.
Тобто колегія суддів виходить з того, що вирішуючи питання про розподіл судових витрат (відшкодування їх за рахунок іншої сторони) у формі "гонорару успіху", суд повинен виходити не з договору між адвокатом та клієнтом, який створює саме для них права та обов`язки, та погодженого ними розміру гонорару, а й з пропорційності цих витрат фактично понесеним судовим витратам, безпосередньо пов`язаним з розглядом справи, які оцінені судом, зокрема з точки зору складності цієї справи та розумної необхідності цих судових витрат для даної справи. Адже саме розмір витрат, понесених відповідачем на фактично надані реальні та неминучі послуги на правничу допомогу, і саме з метою досягнення певного правового результату вирішення конфлікту сторін - задоволення позову, кореспондується з витратами, які має право відшкодувати на свою користь позивач як судові витрати, понесені ним на сплату гонорару успіху, за рахунок відповідача.
Отже, колегія суддів вважає, що за результатами розподілу судових витрат витрати в формі "гонорару успіху" не можуть бути стягнуті в розмірі, який значно перевищує вартість фактично понесених судових витрат на професійну правничу допомогу, оскільки це не відповідає критерію розумності їх розміру, виходячи з конкретних обставин справи, а також принципам справедливості, пропорційності та верховенства права.
Підсумовуючи, апеляційний суд виходить з того, що судові витрати, які за своєю суттю є додатковою оплатою за успішне завершення справи в суді ("гонорар успіху") до оплати за фактично надані послуги, про яку сторони договору про надання правничої допомоги також домовились у договорі про надання правничої допомоги, не можуть покладатись на сторону, на яку судові витрати іншої сторони мають бути віднесені відповідно до процесуальних норм про розподіл судових витрат, виходячи лише зі зменшення судом гонорару, який визначено сторонами цього договору на власний розсуд, без одночасної оцінки відповідності його розміру всім критеріям судових витрат на правничу допомогу, у їх сукупності. 
Ураховуючи наведене та критерії для здійснення розподілу судових витрат, безпосередньо та причинно пов`язаних з розглядом справи, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що розумним та справедливим у даному випадку буде покладення на відповідача витрат у формі "гонорару успіху" в розмірі 12 000 грн., які відповідають витратам, які за оцінкою суду підлягають покладенню на відповідача.
При цьому апеляційний суд враховує, що, як неодноразово відзначав Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ), рішення національного суду повинно містити мотиви, які достатні для того, щоб відповісти на істотні аспекти доводів сторони (§§ 29-30 рішення ЄСПЛ від 09 грудня 1994 року у справі "Руїз Торія проти Іспанії", заява № 18390/91).
Це право не вимагає детальної відповіді на кожен аргумент, використаний стороною; більше того, воно дозволяє судам вищих інстанцій просто підтримати мотиви, наведені судами нижчих інстанцій, без того, щоб повторювати їх (§ 2 рішення ЄСПЛ від 27 вересня 2001 року у справі "Хірвісаарі проти Фінляндії", заява № 49684/99).
Отже, переглядаючи справу, колегія суддів дійшла висновку, що суд першої інстанції, ухвалив законне та обґрунтоване рішення про часткове задоволення заяви ОСОБА_1 про ухвалення додаткового рішення.
За наведених обставин доводи апеляційної скарги колегією суддів розцінюються критично і до уваги не приймаються, оскільки зводяться лише до переоцінки доказів та тлумачення норм права на розсуд апелянтів, однак при цьому не ґрунтуються на нормах діючого законодавства та жодним чином не спростовують висновків суду, викладених в рішенні.
Ураховуючи, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, судові витрати, понесені апелянтом, відповідно до положень ст. 141 ЦПК України покладаються на апелянта.
Відповідно до ст. 375 ЦПК України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Отже, колегія суддів приходить до висновку, що додаткове рішення суду першої інстанції ухвалене з дотриманням норм матеріального і процесуального права і не може бути скасоване з підстав, викладених в апеляційній скарзі.
Керуючись ст.ст. 374, 375, 381, 382, 383, 384 ЦПК України, Київський апеляційний суд
 
П О С Т А Н О В И В:
                                                   
Апеляційну скаргу ОСОБА_1 , подану представником - адвокатом Величко Ларисою Петрівною, на додаткове рішення Обухівського районного суду Київської області від 26 грудня 2022 року - залишити без задоволення.
 
Додаткове рішення Обухівського районного суду Київської області від 26 грудня 2022 року - залишити без змін.
 
Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів у випадках, передбачених статтею 389 Цивільного процесуального кодексу України.

Головуючий:                                                                                             Р.В. Березовенко

Судді:                                                                                                         О.Ф. Лапчевська
                                                                                                                                                                                                
                                                                                                                     Г.І. Мостова