Номер провадження: 33/813/1203/23
Номер справи місцевого суду: 521/12412/23 
Головуючий у першій інстанції Михайлюк О. А. 
Доповідач Толкаченко О. О.

ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД 
ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21.07.2023 року                                                                                 м. Одеса

Суддя Одеського апеляційного суду Толкаченко О.О., за участю: секретаря судового засідання Воронової Є.Р., захисника Назарова О.М., розглянувши у відкритому судовому засіданні його апеляційну скаргу на постанову Малиновського районного суду м. Одеси від 08 червня 2023 року, - 
ВСТАНОВИВ:

зазначеною постановою
ОСОБА_1 ,  ІНФОРМАЦІЯ_1 , який проживає за адресою: АДРЕСА_1 
визнаний винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП та нього накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17 000 грн., з позбавленням права керувати транспортними засобами на строк 1 рік. Стягнутий судовий збір в сумі 536 грн. 80 коп.
Обставини справи встановлені судом першої інстанції

       Постановою суду першої інстанції встановлено, що ОСОБА_1 16 квітня 2023 року о 06 годині 25 хвилин керував транспортним засобом  «ЗАЗ 1103» номерний знак « НОМЕР_1 » по вул. Патона, 18 у м. Херсоні, з явними ознаками алкогольного сп`яніння - різкий запах алкоголю з порожнини рота, почервоніння очей, тремтіння пальців рук, нестійка хода.
Від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння на місці зупинки та в медичному закладі відмовився.
Своїми діями ОСОБА_1 порушив п.2.5) Правил дорожнього руху, чим вчинив адміністративне правопорушення передбачене ч.1 ст.130 КУпАП.

Вимоги, наведені в апеляційній скарзі та узагальнені доводи особи, яка її подала

Не погодившись із зазначеною постановою захисник Назаров О.М. подав апеляційну скаргу, в якій просив скасувати постанову та закрити провадження у справі в зв`язку з відсутністю події і складу адміністративного правопорушення. 
Доводи апеляційної скарги обґрунтував тим, що в матеріалах справи відсутні належні та допустимі докази вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, об`єктивна сторона якого полягає в керуванні транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння.
Крім того акт огляду та направлення для проходження огляду в медичному закладі працівниками поліції не складались, а також ними було порушено порядок використання нагрудних відеокамер.

Позиції учасників апеляційного розгляду

В судовому засіданні захисник Назаров Д.М. підтримав доводи апеляційної скарги та просив її задовольнити. 
Заслухавши суддю-доповідача, пояснення захисника, дослідивши докази, наявні в матеріалах справи про адміністративне правопорушення та перевіривши доводи наведені в апеляційній скарзі, апеляційний суд дійшов таких висновків. 

Мотиви суду апеляційної інстанції

Згідно з ч.7 ст.294 КпАП України, апеляційний суд переглядає справу в межах апеляційної скарги. 
Відповідно до ст.280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду...., а також з`ясувати інші обставини, що мають істотне значення для правильного вирішення справи.        
Згідно з положеннями ст.245 КУпАП, провадження по справам про адміністративні правопорушення повинно бути засновано на своєчасному, всебічному, повному та об`єктивному з`ясуванню обставин справи та вирішення її в точній відповідності з законом.
Оцінка доказів відповідно до ст.252 КУпАП, здійснюється за внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному та об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності.
Згідно з п.2.5) Правил дорожнього руху водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.
Апеляційний суд вважає, що суд першої інстанції, розглядаючи дану справу про адміністративне правопорушення додержався вимог статей 245 та 252 КУпАП та, на підставі аналізу доказів, досліджених під час судового розгляду, з`ясувавши всі обставини, що мають значення для правильного вирішення справи, дійшов обґрунтованих висновків про винуватість ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, застосувавши до нього адміністративне стягнення, у межах санкції ч.1 ст.130 КУпАП.
Так, висновок суду про доведеність вини ОСОБА_1 у вчиненні правопорушення підтверджується протоколом про адміністративне правопорушення серії ААД №192605, з фабули якого убачається, що ОСОБА_1 16 квітня 2023 року о 06 годині 25 хвилин керував транспортним засобом «ЗАЗ 1103» номерний знак « НОМЕР_1 » по вул. Патона, 18 у м. Херсоні, з явними ознаками алкогольного сп`яніння - різкий запах алкоголю з порожнини рота, почервоніння очей, тремтіння пальців рук, нестійка хода. Від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння на місці зупинки та в медичному закладі відмовився. Своїми діями ОСОБА_1 порушив п.2.5) Правил дорожнього руху, чим вчинив адміністративне правопорушення передбачене ч.1 ст.130 КУпАП.
В протоколі зазначено, що ОСОБА_1 були роз`ясненні його права, передбачені ст.63 Конституції України та ст.268 КУпАП.
Вказаний протокол був власноруч підписаний ОСОБА_1 без будь-яких зауважень, або заперечень, а отже фактично він погодився зі змістом протоколу.
Апеляційний суд зазначає, що досліджений протокол про адміністративне правопорушення повністю відповідає вимогам ст.256 КУпАП, а тому визнає його допустимим доказом.
У своїх письмових поясненнях доданих до протоколу ОСОБА_1 також підтвердив, що керував автомобілем, був зупинений працівниками поліції, йому було запропоновано пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу та/або в закладі охорони здоров`я, на що останній відмовився.
Крім того, в матеріалах справи міститься рапорт поліцейського Шинкарука Д., який складав протокол про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 і в якому вказано, що останньому було запропоновано пройти огляд на місці зупинки транспортного засобу за допомогою приладу ««Drager», на що він відмовився, після чого відмовився і проїхати на освідування до найближчого закладу охорони здоров`я. (а.с.3). 
Також ОСОБА_1 у своїх поясненнях зазначив, що 15 квітня 2023 року він вживав алкогольні напої та вказав, що визнає свою вину та обіцяє виправитись (а.с.2).
Апеляційний суд звертає увагу на те, що вказані пояснення були написані ОСОБА_1 власноруч і вони разом з іншими доказами, що містяться в матеріалах справи, беззаперечно доводять його вину у вчинені правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП. 

Доводи сторони захисту про те, що поліцейськими не було складено направлення на огляд водія ОСОБА_1 апеляційний суд не приймає до уваги, оскільки ОСОБА_1 притягається до адміністративної відповідальності не за фактом керування транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння, а за фактом відмови від проходження огляду на стан сп`яніння у встановленому законом порядку, який вже сам по собі утворює склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП.
В судовому засіданні апеляційного суду захисник Назаров Д.М. не навів будь-яких належних та допустимих доказів, які б підтверджували, що працівники поліції під час складання адміністративних матеріалів діяли неправомірно.
У рішенні ЄСПЛ від 21 липня 2011 року по справі «Коробов проти України» Європейський суд з прав людини вказав, що при оцінці доказів Суд, як правило, застосовує критерій доведення «поза розумним сумнівом». Проте, така доведеність може випливати зі співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростовних презумцій факту.
Європейський суд з прав людини вказав, що пункт перший статті 6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними, залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень.
Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (Проніна проти України, № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року).
Апеляційний суд вважає, що докази які були повторно дослідженні під час апеляційного розгляду, зокрема письмові пояснення ОСОБА_1 , поза розумним сумнівом доводять наявність в його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, який керуючи автомобілем з ознаками алкогольного сп`яніння, розуміючи суспільну небезпеку та протиправність свого діяння, відмовився від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння у встановленому законом порядку з метою уникнення адміністративної відповідальності.
Відповідно до ст.23 КУпАП, адміністративне стягнення є мірою відповідальності і застосовується з метою виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення, в дусі додержання законів України, поваги до правил співжиття, а також запобігання вчиненню нових правопорушень як самим правопорушником, так і іншими особами.
Положеннями ст.33 КУпАП передбачено, що при накладені стягнення враховуються характер вчиненого правопорушення, особа порушника, ступінь його вини, майновий стан, обставини, що пом`якшують та обтяжують відповідальність.
Апеляційний суд вважає, що адміністративне стягнення ОСОБА_1 було накладено судом першої інстанції з дотриманням вимог статей 23, 33 КУпАП в межах санкції ч.1 ст.130 КУпАП.
З огляду на викладене, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга захисника Назарова О.М. є необґрунтованою та не підлягає задоволенню, а постанова суду першої інстанції, в свою чергу, є законною та обґрунтованою, у зв`язку із чим відсутні підстави для її скасування або зміни.
Відповідно до п.1) ч.8 ст.294 КУпАП за наслідками розгляду апеляційної скарги суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а постанову без змін.
Керуючись статтями 293, 294 Кодексу України про адміністративні правопорушення апеляційний суд, -
ПОСТАНОВИВ:
       
Апеляційну скаргу захисника Назарова О.М. - залишити без задоволення. 
Постанову Приморського районного суду м. Одеси від 08 червня 2023 року, якою ОСОБА_1 визнаний винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП - залишити без змін.
Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення і оскарженню не підлягає.

Суддя Одеського апеляційного суду                                 О.О. Толкаченко