КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД

Справа №758/178/22
№ апеляційного провадження: 22-ц/824/9633/2023
 
П О С Т А Н О В А 
І М Е Н Е М     У К Р А Ї Н И
 
04 липня 2023 року                                                                                             м. Київ
 
Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:
судді - доповідача Слюсар Т.А.,
суддів: Білич І.М., Березовенко Р.В.,
за участю секретаря судового засідання Шаламай Ю.О.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Подільського районного суду міста Києва від 30 березня 2023 року у складі судді Рибалки Ю.В.,
у цивільній справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , товариства з додатковою відповідальністю «СК «Ю.Ес.Ай» товариства з додатковою відповідальністю «СК «Ю.Ес.Ай» про стягнення матеріальної шкоди, -
 
В С Т А Н О В И В :
 
У січні 2022 року ОСОБА_2 , звернувся у суд із позовом до ОСОБА_1 , товариства з додатковою відповідальністю «СК «Ю.Ес.Ай»  (далі - ТзДВ «СК «Ю.Ес.Ай») про стягнення матеріальної шкоди. 
 
30.03.2023 представник позивача подав заяву про відмову від позову в частині вимог до ТОВ «СК «Ю.Ес.Ай».
 
Ухвалою Подільського районного міста Києва від 30 березня 2023 року прийнято відмову представника позивача Волощука В.В. від позову до ОСОБА_1 про стягнення матеріальної шкоди, в частині вимог про стягнення матеріальної шкоди з ТзДВ «СК «Ю.Ес.Ай» у зв`язку з чим провадження у справі в цій частині вимог, закрито.
 
В апеляційній скарзі ОСОБА_1 посилаючись на порушення норм процесуального права, просить скасувати ухвалу Подільського районного міста Києва від 30 березня 2023 року.
 
В обґрунтування апеляційної скарги вказує, що оскаржувана ухвала не відповідає критеріям законності та обґрунтованості, винесена судом поза межами судового засідання, без роз`яснення сторонам наслідків відповідного процесуального рішення та перевірки чи не обмежений представник відповідної сторони у повноваженнях на їх вчинення, відповідно до ст. 206, 268 ЦПК України.
 
Також зазначає, що позивачем не надано належних та допустимих доказів понесених витрат до матеріалів справи не долучено укладеного між ФОП ОСОБА_4 та ОСОБА_2 договору про проведення оцінки майна, як зазначено у ст. 10 Закону України «Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність в Україні».
 
Крім цього апелянт вказує, що позивачем не долучено до матеріалів справи інформацію від ПрАТ «СК «Євроінс Україна» (страховика позивача) про те, що страховиком не здійснено виплат страхувальнику у зв`язку з виникненням страхового випадку внаслідок ДТП, що мала місце 18 червня 2021 року за його участі. 
 
Учасники справи в судове засідання не з`явилися, про дату розгляду справи судом повідомлялися у встановленому законом порядку, тому колегія суддів  відповідно до вимог ч. 1 ст. 223 ЦПК України вважає за можливе розглядати справу у їх відсутність.
 
Частиною 1 статті 367 ЦК України передбачено, що суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково доданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
 
Відповідно до статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.
 
Вказаним вимогам ухвала суду не відповідає, з огляду наступне.
 
Згідно зі статтею 8 Конституції України в Україні визнається і діє принцип верховенства права. Конституція України має найвищу юридичну силу.
 
У статті 129 Конституції України закріплені основні засади судочинства. Ці засади є конституційними гарантіями права на судовий захист.
 
Відповідно до частини першої статті 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.
 
Захист цивільних прав - це застосування цивільно-правових засобів з метою забезпечення цивільних прав.
 
Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб,  визначений законом або договором (частина перша статті 5 ЦПК України).
 
Відповідно до ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.
 
Закриваючи провадження в частині вимог до ТзДВ «СК «Ю.Ес.Ай» відповідно до заяви, поданої  адвокатом  Волощуком  В.В. в інтересах ОСОБА_2 , районний суд   керувався  положеннями п. 4 ч. 1 ст. 255 ЦПК України.
 
Між тим, колегія суддів не може погодитися з таким висновком суду, остільки вважає його передчасним. 
 
Зі справи убачається, що постановою  Святошинського районного суду м. Києва від 20 липня 2021 року ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП. Вказане правопорушення полягає в тому, що останній керуючи транспортним засобом марки Кіа, д.н.з. НОМЕР_1 не вибрав безпечної швидкості руху, в результаті чого здійснив зіткнення з автомобілем позивача  марки Фольцвален, д.н.з. НОМЕР_2 , що призвело до пошкодження зазначених транспортних засобів. Вказане підтверджується (а.с. 8-11).
 
Звертаючись у суд із позовом ОСОБА_5 , просив про солідарне стягнення з ОСОБА_1 та ТзДВ «СК «Ю.Ес.Ай» грошової суми в розмірі 176 177 грн 95 коп.
 
Згідно договору обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів (поліс № 202383027), на час скоєння ДТП транспортний засіб марки Кіа, д.н.з. НОМЕР_1 був застрахований у ТзДВ "СК "Ю.ЕС.АЙ.". Ліміт відповідальності за шкоду, заподіяну майну (на одного потерпілого), зазначеним вище страховим договором встановлено в розмірі 130 000 грн.
 
До сфери обов`язкового страхування належить цивільно-правова відповідальність власників наземних транспортних засобів згідно зі спеціальним Законом  № 1961-IV.
 
Закон України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" регулює правовідносини у сфері обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів. У цьому Законі визначено, що особами, відповідальність яких вважається застрахованою, є страхувальник та інші особи, які правомірно володіють забезпеченим транспортним засобом, тобто таким, який зазначається у чинному договорі обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності, за умови його експлуатації особами, відповідальність яких застрахована (пункти 1.4, 1.7 статті 1).
 
За вимогами статті 3 Закону № 1961-IV обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності здійснюється з метою забезпечення відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоров`ю та/або майну потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди та захисту майнових інтересів страхувальників.
 
Об`єктом обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності є майнові інтереси, що не суперечать законодавству України, пов`язані з відшкодуванням особою, цивільно-правова відповідальність якої застрахована, шкоди, заподіяної життю, здоров`ю, майну потерпілих внаслідок експлуатації забезпеченого транспортного засобу (стаття 5 Закону № 1961-IV).
 
Згідно зі статтею 6 Закону № 1961-IV страховим випадком є ДТП, що сталася за участю забезпеченого транспортного засобу, внаслідок якої настає цивільно-правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована, за шкоду, заподіяну життю, здоров`ю та/або майну потерпілого.
 
Згідно із ч. 22.1. ст. 22 Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи.
 
 Відповідно до пункту 33.1.4 статті 33 Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" у разі настання дорожньо-транспортної пригоди, яка може бути підставою для здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати), водій транспортного засобу, причетний до такої пригоди, зобов`язаний невідкладно, але не пізніше трьох робочих днів з дня настання дорожньо-транспортної пригоди, письмово надати страховику, з яким укладено договір обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, - МТСБУ), повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду встановленого МТСБУ зразка, а також відомості про місцезнаходження свого транспортного засобу та пошкодженого майна, контактний телефон та свою адресу.
 
За змістом пункту 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.
 
Стаття 15 ЦК України передбачає право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа також має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.
 
Ухвалюючи оскаржуване судове рішення, районний суд послався на положення п. 4  ч. 1 ст. 255 ЦПК України, якою передбачено, що суд своєю ухвалою закриває провадження у справі, якщо позивач відмовився від позову і відмова прийнята судом.
 
Проте свої висновки належним чином не мотивував.
 
Згідно з частинами 1, 2 статті 206 ЦПК України позивач може відмовитися від позову, а відповідач - визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві. До ухвалення судового рішення у зв`язку з відмовою позивача від позову або визнанням позову відповідачем суд роз`яснює сторонам наслідки відповідних процесуальних дій, перевіряє, чи не обмежений представник відповідної сторони у повноваженнях на їх вчинення.
  
Згідно ч. 2 ст. 256 ЦПК України у разі закриття провадження у справі повторне звернення до суду з приводу спору між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав не допускається. 
 
Разом з тим, судом не  роз`яснено позивачу наслідки закриття провадження у справі, в той час як указана обставина може мати істотне значення для справи, остільки відповідно до змісту позову у ТзДВ «СК «Ю.Ес.АЙ» була застрахована цивільно-правова відповідальність ОСОБА_1 .
 
За таких обставин, колегія суддів визнає поспішними висновки суду першої інстанції щодо закриття провадження у справі в частині вимог, заявлених до страхової компанії, а тому ухвала суду першої інстанції підлягає скасуванню, а справа - направленню до того ж суду для продовження розгляду. 
 
Керуючись ст. ст. 367, 374,  379, 382 ЦПК України, суд,-
 
П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.
 
Ухвалу Подільського районного суду міста Києва від 30 березня 2023 року скасувати, а справу направити для продовження розгляду до того ж суду.
 
Постанова суду набирає законної сили з дня її прийняття, може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дати складення повного судового рішення шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.   

Суддя-доповідач: 

Судді: