Постанова
Іменем України
 
28 червня 2023 року
м. Київ
 
справа № 292/940/18
провадження № 61-1800св23
 
Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду:
головуючого - Синельникова Є. В.,
суддів: Білоконь О. В. (суддя-доповідач), Осіяна О. М., Сакари Н. Ю.,                 Шиповича В. В.,
 
учасники справи:
позивач - ОСОБА_1 ,
відповідачі: виконавчий комітет Курненської сільської ради Пулинського району Житомирської області, ОСОБА_2 ,
 
розглянув у порядку спрощеного позовного провадження касаційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Володарсько-Волинського районного суду Житомирської області від 30 листопада 2021 року в складі судді Збаражського А. М. та постанову Житомирського апеляційного суду                             від 24 жовтня 2022 року в складі колегії суддів: Коломієць О. С., Талько О. Б., Шевчук А. М.,
 
ВСТАНОВИВ:
 
Описова частина 
 
Короткий зміст позовних вимог
 
У серпні 2018 року ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом до виконавчого комітету Курненської сільської ради Пулинського району Житомирської області, ОСОБА_2 про визнання незаконним рішення та ордера на житлове приміщення недійсним.
 
В обґрунтування позовних вимог зазначала, що вона разом із своєю дочкою  ОСОБА_3 та онуком ОСОБА_4 , постійно проживають за адресою: АДРЕСА_1 . У цьому житлі зареєстроване також їх місце проживання.
Із відповіді Курненської сільської ради Пулинського району Житомирської області на адвокатський запит їй стало відомо, що 31 липня 2018 року рішенням цієї ради № 182 було вирішено затвердити рішення комісії з житлово-побутових питань від 27 липня 2018 року щодо постановки на квартирний облік ОСОБА_2 як такого, що потребує поліпшення житлово-побутових умов проживання, вирішено видати ордер на право зайняття житлового приміщення (квартири) за вказаною вище адресою.
Стверджувала, що житло, на яке виданий ордер, не є вільним, а на законних підставах належить їй. На момент прийняття рішення та видачі ордеру                        (31 липня 2018 року) її місце проживання було зареєстроване у вищевказаному житловому приміщенні, вона фактично проживала у цій квартирі разом із сім`єю.
 
З урахуванням вищенаведеного позивач просила суд визнати незаконним та скасувати пункт 3 рішення виконавчого комітету Курненської сільської ради Пулинського району Житомирської області № 182 від 31 липня 2018 року про видачу ОСОБА_2 ордера на право зайняття житлового приміщення (квартири) за адресою: АДРЕСА_1 ; визнати недійсним ордер на право зайняття даного житлового приміщення, виданий ОСОБА_2 на підставі рішення виконавчого комітету Курненської сільської ради Пулинського району Житомирської області № 182 від 31 липня 2018 року.
 
Короткий зміст ухвалених у справі судових рішень
 
Рішенням Володарсько-Волинського районного суду Житомирської області               від 30 листопада 2021 року, залишеним без змін постановою Житомирського апеляційного суду від 24 жовтня 2022 року, у задоволенні позову                      ОСОБА_1 відмовлено.
Установивши, що на дату прийняття виконавчим комітетом Курненської сільської ради Пулинського району Житомирської області оскаржуваного рішення спірна квартира була вільною, суд першої інстанції, з висновком якого погодився і апеляційний суд, керувався тим, що у відповідача                 ОСОБА_2 виникло законне право на користування спірним житловим приміщенням на підставі відповідного ордера, а підстави скасування вказаного рішення органу місцевого самоврядування та визнання ордера недійсним відсутні.
Водночас суди врахували преюдиційні обставини, встановлені судовими рішеннями, що набрали законної сили, якими визнано недійсним виданий позивачу ордер на вселення до спірної квартири та вселено відповідача із його сім`єю до цього житла.
Короткий зміст вимог касаційної скарги та аргументи учасників справи
У лютому 2023 року ОСОБА_1 подала до Верховного Суду касаційну скаргу на вказані судові рішення, у якій з урахуванням уточнень, поданих у квітні 2023 року, просила їх скасувати та ухвалити нове про задоволення її позову в повному обсязі.
Підставою касаційного оскарження вказаних судових рішень заявник зазначає пункт 3 частини другої статті 389 ЦПК України, оскільки відсутній висновок Верховного Суду щодо питання застосування статей 58, 59 ЖК України у подібних правовідносинах.
Касаційна скарга мотивована тим, що житло, на яке видано ордер відповідачу, не є вільним, оскільки у ньому на законних підставах (реєстрація місця проживання) проживає позивач із сім`єю. Водночас станом на момент прийняття оскаржуваного рішення органу місцевого самоврядування  та видачі відповідачу ордера реєстрація місця проживання позивача із сім`єю у вказаному житловому приміщенні є чинною. Відповідач ОСОБА_2 не є членом сім'ї позивача, тому не має жодних прав на проживання у спірному житловому приміщенні. Суд не установили наявності правових підстав, передбачених статтею 7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні», для зняття з реєстрації місця проживання позивача, яка проживає у спірному житловому приміщенні на законних підставах, що унеможливлює надання цього житла сторонній особі.
Рух касаційної скарги у суді касаційної інстанції 
 
Ухвалою Верховного Суду від 08 травня 2023 року відкрито касаційне провадження в указаній справі.
 
Ухвалою Верховного Суду від 21 червня 2023 року справу призначено до судового розгляду.
 
Відзив на касаційну скаргу не надійшов.

Фактичні обставини справи, встановлені судами
 
Згідно із довідкою Курненської сільської ради Пулинського району Житомирської області № 2080 від 29 серпня 2018 року, яка видана на підставі погосподарської книги № 19 за 2016-2018 роки, за адресою: АДРЕСА_1 , з 12 жовтня 2016 року зареєстровані та проживають: ОСОБА_1 , ОСОБА_3 та ОСОБА_4 .
 
Рішенням виконавчого комітету Курненської сільської ради Пулинського району Житомирської області № 182 від 31 липня 2018 року вирішено затвердити рішення комісії з житлово-побутових питань Курненської сільської ради Пулинського району Житомирської області від 27 липня 2018 року щодо постановки на квартирний облік ОСОБА_2 , поставлено на квартирний облік ОСОБА_2 як такого, що потребує поліпшення житлово-побутових умов проживання, вирішено видати ордер на право зайняття житлового приміщення (квартири) за адресою: АДРЕСА_1 .
 
Рішенням Червоноармійського районного суду Житомирської області                        від 15 червня 2017 року у справі 292/399/16-ц, яке набрало законної сили, задоволено позов ОСОБА_2 в інтересах неповнолітнього                         ОСОБА_5 до виконавчого комітету Курненської сільської ради Пулинського району Житомирської області, ОСОБА_1 , ОСОБА_3 , яка діяла у власних інтересах та в інтересах неповнолітнього ОСОБА_4 , про визнання незаконним та скасування рішення виконавчого комітету про видачу ордера та визнання недійсним ордера на вселення в квартиру. Визнано незаконним та скасовано рішення виконавчого комітету Курненської сільської ради Пулинського району Житомирської області № 29 від 29 вересня 2016 року «Про зарахування на квартирний облік». 
Визнано недійсним ордер на вселення до квартири АДРЕСА_2 сім`ї ОСОБА_1 , до складу якої входять ОСОБА_3 та її неповнолітній син ОСОБА_4 , виданий виконавчим комітетом Курненської сільської ради Пулинського району Житомирської області 30 вересня 2016 року.
 
Рішенням Житомирського районного суду Житомирської області                               від 23 жовтня 2020 року у справі № 292/1261/19 частково задоволено позов ОСОБА_2 , ОСОБА_5 та ОСОБА_6 до ОСОБА_1 ,                     ОСОБА_7 та ОСОБА_4 про виселення. 
Вирішено вселити ОСОБА_2 , ОСОБА_5 та ОСОБА_6 у квартиру АДРЕСА_2 . 
Відмовлено у задоволенні позовної вимоги про виселення ОСОБА_1 , ОСОБА_7 та ОСОБА_4 з вищевказаної квартири без надання іншого житлового приміщення.
 
07 січня 2019 року виконавчим комітетом Курненської сільської ради Пулинського району Житомирської області на ім`я ОСОБА_2 був виданий ордер на квартиру за адресою: АДРЕСА_1 .
 
Мотивувальна частина 
 
Мотиви, з яких виходить Верховний Суд, та застосовані норми права 
 
Заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши доводи касаційної скарги та матеріали справи, колегія суддів дійшла наступних висновків.
 
Частиною третьою статті 3 ЦПК України визначено, що провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.
 
Згідно з положеннями пунктів 1, 4 частини другої статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження судових рішень, зазначених у пункті 1 частини першої цієї статті, є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права у таких випадках: якщо суд апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні застосував норму права без урахування висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду, крім випадку наявності постанови Верховного Суду про відступлення від такого висновку; якщо судове рішення оскаржується з підстав, передбачених частинами першою, третьою статті 411 цього Кодексу.
 
Відповідно до частини першої статті 400 ЦПК України, переглядаючи у касаційному порядку судові рішення, суд касаційної інстанції в межах доводів та вимог касаційної скарги, які стали підставою для відкриття касаційного провадження, перевіряє правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.
 
Згідно з частинами першою, другою та п`ятою статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.
 
Цим вимогам оскаржуване судове рішення відповідає з таких підстав.
 
Статтею 47 Конституції України кожному гарантовано право на житло.
 
Нормами ЖК України визначено, що ордер є єдиною підставою для вселення на надану жилу площу.
 
Частиною другою статті 58 ЖК України передбачено, що ордер може бути видано лише на вільне жиле приміщення.
 
Статтями 58, 59 ЖК України визначені підстави і порядок видачі ордера та визнання ордера на жиле приміщення недійсним. Зокрема, ордер на жиле приміщення може бути визнано недійсним у судовому порядку у випадках подання громадянами не відповідаючих дійсності відомостей про потребу в поліпшенні житлових умов, порушення прав інших громадян або організацій на зазначене в ордері жиле приміщення, неправомірних дій службових осіб при вирішенні питання про надання жилого приміщення, а також в інших випадках порушення порядку і умов надання жилих приміщень. Вимогу про визнання ордера недійсним може бути заявлено протягом трьох років з дня його видачі.
 
Отже, ордер на жиле приміщення визнається судом недійсним у випадку, коли при вирішенні питання про надання жилого приміщення мали місце: неправомірні дії службових осіб; було порушено порядок та умови їх надання і такий позов заявлений до суду не пізніше трьох років з дня видачі ордера.
 
Виданий на жиле приміщення ордер у випадках, зазначених у статті 59 ЖК України, підлягає визнанню недійсним з наслідками, передбаченими статтею 117 цього Кодексу.
 
Відповідно до частини четвертої статті 82 ЦПК України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.
 
Установивши, що на дату прийняття виконавчим комітетом Курненської сільської ради Пулинського району Житомирської області оскаржуваного рішення про надання відповідачу ОСОБА_2 ордера на спірну квартиру, це житло було вільним, суд першої інстанції, з висновком якого погодився і апеляційний суд, дійшов правильного висновку про те, що у відповідача                ОСОБА_2 виникло законне право на користування спірним житловим приміщенням на підставі відповідного ордера, а підстави скасування вказаного рішення органу місцевого самоврядування та визнання ордера недійсним відсутні.
 
Водночас суди врахували преюдиційні обставини, встановлені судовими рішеннями у справах №№ 292/399/16-ц, 292/1261/19, що набрали законної сили, якими визнано незаконним рішення органу місцевого самоврядування про зарахування ОСОБА_1 на квартирний облік, визнано недійсним виданий позивачу ОСОБА_1 ордер на вселення до спірної квартири та вселено відповідача ОСОБА_2 із його сім`єю до цього житла.
 
Обставини незаконності виданого на її ім`я ордеру на зайняття спірного житлового приміщення та законності вселення у нього ОСОБА_2 разом із сім'єю ОСОБА_1 не спростувала. 
 
Колегія суддів зауважує, що на момент прийняття виконавчим комітетом Курненської сільської ради Пулинського району Житомирської області оскаржуваного рішення про надання ОСОБА_2 ордера на спірне житлове приміщення (31 липня 2018 року), набрало законної сили рішення Червоноармійського районного суду Житомирської області від 15 червня      2017 року у справі 292/399/16-ц, яким визнано недійсним ордер, виданий на ім`я ОСОБА_1 , на вселення у квартиру АДРЕСА_2 .
 
Враховуючи зазначене, колегія суддів вважає безпідставними аргументи касаційної скарги про те, що на момент прийняття оскаржуваного рішення органу місцевого самоврядування спірна квартира не була вільною в розумінні частини другої статті 58 ЖК України.
 
Оскільки при видачі ордеру ОСОБА_2 не встановлено неправомірності дій службових осіб виконавчого комітету Курненської сільської ради Пулинського району Житомирської області чи порушення порядку та умов надання ордеру відповідачу, суди попередніх інстанцій дійшли вірного висновку про відмову в позові.
 
Колегія суддів перевірила доводи касаційної скарги на предмет законності судового рішення виключно в межах заявлених в суді першої інстанції вимог та які безпосередньо стосуються правильності застосування судами попередніх інстанцій норм матеріального і дотримання норм процесуального права, у зв`язку із чим, не вдається до аналізу і перевірки інших доводів, які за своїм змістом зводяться до переоцінки доказів та встановлення обставин, що знаходиться поза межами повноважень суду касаційної інстанції.
 
Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення («Серявін та інші проти України», № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року).
 
Висновки за результатами розгляду касаційної скарги
 
Суди попередніх інстанцій забезпечили повний та всебічний розгляд справи на основі наданих доказів, оскаржувані судові рішення відповідають нормам матеріального та процесуального права.
 
Відповідно до статті 410 ЦПК України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення - без змін, якщо визнає, що рішення ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права. Не може бути скасоване правильне по суті і законне рішення з одних лише формальних міркувань.
 
Встановлено й це вбачається з матеріалів справи, що оскаржувані судові рішення ухвалені з додержанням норм матеріального та процесуального права, з повним з`ясуванням судом обставин, що мають значення для справи, відповідністю висновків суду обставинам справи, а доводи касаційних скарг цих висновків не спростовують.
 
Керуючись статтями 400, 409, 410, 416, 436 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду
 
ПОСТАНОВИВ:
 
Касаційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.
 
Рішення Володарсько-Волинського районного суду Житомирської області               від 30 листопада 2021 року та постанову Житомирського апеляційного суду                             від 24 жовтня 2022 року залишити без змін.
 
Постанова суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.
 
Головуючий   Судді:	Є. В. Синельников   О. В. Білоконь   О. М. Осіян   Н. Ю. Сакара   В. В. Шипович