ПОСТАНОВА 
Іменем України

19 липня 2023 року                                                                 м. Кропивницький

справа № 388/190/23
провадження № 22-ц/4809/905/23 

       Кропивницький апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати у цивільних справах Чельник О.І. (головуючий, суддя-доповідач), Єгорової С.М., Карпенка О.Л.,
за участю секретаря судового засідання Антошиної А.В.,

учасники справи: 
позивач –    ОСОБА_1 ,
відповідач – ОСОБА_2 

розглянувши у відкритому судовому засіданні за правилами спрощеного позовного провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1 , в інтересах якого діє адвокатка Нетреба Катерина Олександрівна, на рішення Долинського районного суду Кіровоградської області від 03 травня 2023 року у складі судді Степанова С.В.,

В С Т А Н О В И В :

У лютому 2023 року ОСОБА_1 звернувся до суду із позовом до ОСОБА_2 про зменшення розміру аліментів.
В обґрунтування заявленого позову посилався на те, що з відповідачкою вони мають спільного сина – ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . 25 червня 2020 року Долинським районним судом Кіровоградської області по справі №388/559/20 видано судовий наказ та стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 аліменти на утримання сина - ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , у розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку (доходу), але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи стягнення з 01.06.2020 і до досягнення повноліття дитини. Вказував, що аліменти на утримання сина ОСОБА_4 він сплачує щомісячно, що підтверджується доданими до заяви копіями квитанцій. До примусового виконання вказаний вище судовий наказ стягувачем не звертався. На даний час у ним створено іншу сім`ю, укладено шлюб з 
ОСОБА_5 . Від цього шлюбу вони мають сина - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . Зазначавв, що фактично на його утриманні окрім сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , перебуває ще один неповнолітній син - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та дружина ОСОБА_5 , яка на даний час не працює, оскільки перебуває у декретній відпустці по догляду за дитиною до досягнення нею трьох річного віку. Він на даний час проходить військову службу у Збройних силах України, будь-яких інших видів доходів, крім заробітної плати в ЗСУ, не має.
Посилаючись на зазначені обставини просив суд змінити спосіб стягнення аліментів на утримання сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , зменшивши його розмір з 1/4 частини всіх видів (доходу) на 1/6 частину всіх видів заробітку (доходу), але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно до досягнення дитиною повноліття.
Рішенням Долинського районного суду Кіровоградської області від 03 травня 2023 року у задоволенні позову відмовлено.
Не погоджуючись із зазначеним рішенням  ОСОБА_1 , в інтересах якого діє адвокатка Нетреба Катерина Олександрівна, подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушенням норм матеріального та процесуального права, просив вказане рішення суду скасувати та ухвалити нове судове рішення про задоволення його позовних вимог
ОСОБА_2 направила до апеляційного суду відзив на апеляційну скаргу, в якому просила апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а рішення Долинського районного суду Кіровоградської області від 03 травня 2023 року - без змін. Вважала, що рішення суду першої інстанції ухвалено з додержанням норм матеріального права.
Сторони у судове засідання апеляційного суду не з`явилися. Про час та місце слухання справи були повідомлені належним чином. Причини неявки суду не повідомили. ОСОБА_2 у поданому відзиві зазначила клопотання про розгляд справи без її участі (а.с.77-80). Представник позивача – адвокатка Нетреба К.О. 12.07.2023 року надала заяву про розгляд справи без участі позивача та його представника (а.с.83-84). Колегія суддів постановила ухвалу про слухання справи у відсутності сторін на підставі ч.2 ст.372 ЦПК України. 
Розглянувши справу в межах доводів апеляційної скарги, перевіривши законність і обґрунтованість оскаржуваного судового рішення колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а рішення суду першої інстанції - без змін.
Судом встановлено та підтверджено письмовими доказами по справі, що судовим наказом, виданим Долинським районним судом Кіровоградської області 25 червня 2020 року у справі №388/559/20 стягнуто з  ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 аліменти на утримання сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , у розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку (доходу), але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи стягнення з 01 червня 2020 року, і до досягнення повноліття дитини (а.с.33).
09 жовтня 2021 року ОСОБА_1 уклав шлюб з ОСОБА_6 , що підтверджується копією свідоцтва про шлюб серії НОМЕР_1 (а.с.6).
ІНФОРМАЦІЯ_3 від шлюбу народився син - ОСОБА_3 , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії НОМЕР_2 (а.с.7).
Ухвалюючи рішення про відмову у задоволенні позову суд першої інстанції виходив з того, що будь-яких доказів щодо перебування позивача у важкому матеріальному становищі суду не надано.
Колегія суддів погоджується з таким висновком суду, виходячи з такого.
Відповідно до ч.2 ст.51 Конституції України сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою.
Кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного та соціального розвитку (ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства»).
Згідно зі ст.141 СК України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини.
Відповідно до ст.ст.150, 180 СК України батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, матеріально утримувати дитину до повноліття.
Згідно зі ст.181 СК України способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. За домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина.
Частиною третьою ст.181 СК України передбачено, що за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі.
Частиною першою ст.192 СК України встановлено, що розмір аліментів, визначений за рішенням суду або за домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим кодексом.
У пункті 23 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року №3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справи щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» судам роз`яснено, що розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв`язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров`я когось із них.
Враховуючи зміст ст.ст.181, 192 СК України розмір аліментів, визначений рішенням суду, не вважається незмінним. Отже, у зв`язку із значним покращенням матеріального становища платника аліментів один із батьків дитини може подати до суду заяву про збільшення розміру аліментів. Значне погіршення матеріального становища платника аліментів може бути підставою для його вимоги про зменшення розміру аліментів.
Сімейний кодекс України передбачає підстави для зміни розміру аліментів, визначеного за рішенням суду, але не пов`язує їх зі способом присудження (частина третя статті 181 СК України). Стаття 192 СК України тільки вказує на можливість зміни раніше встановленого розміру аліментів за наявності доведених в судовому порядку підстав, а саме зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом.
При розгляді позовів, заявлених із зазначених підстав, застосуванню підлягає не тільки ст.192 СК України, але й низка інших норм, присвячених обов`язку батьків утримувати своїх дітей (ст. 182 «Обставини, які враховуються судом при визначенні розміру аліментів», ст. 183 «Визначення розміру аліментів у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини», ст. 184 «Визначення розміру аліментів у твердій грошовій сумі»).
Вказана правова позиція викладена в постанові Верховного Суду України від 05 лютого 2014 року № 6-143цс13.
Звертаючись до суду з позовом про зміну (зменшення) розміру аліментів позивач посилався на те, що у нього змінився сімейний стан, оскільки ІНФОРМАЦІЯ_3 у позивача в шлюбі з ОСОБА_5 народився син ОСОБА_3 , тому факт народження другої дитини є зміною сімейного стану і є підставою для зміни розміру присуджених аліментів.
Статтею 192 СК України передбачено можливість зміни раніше встановленого розміру аліментів за наявності доведених у судовому порядку підстав: зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом.
Відповідно до ч. 3 ст. 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Згідно з ч.1 ст.76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.
Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення (ч.ч.1, 2 ст.77 ЦПК України).
Відповідно до ч.2 ст.78 ЦПК України обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.
Згідно зі ст.80 ЦПК України достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування.
Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.
Частиною 1 ст. 89 ЦПК України визначено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.
Апеляційний суд вважає вірними висновки суду першої інстанції про те, що сама по собі зміна сімейного стану позивача, а саме народження ІНФОРМАЦІЯ_3 сина ОСОБА_3 , не є безумовною підставою для зміни розміру аліментів, оскільки позивачем не надано жодного належного доказу наявності в нього скрутного матеріального становища у зв`язку з цим.
Аналогічний за змістом висновок викладено в постановах Верховного Суду від 03 червня 2020 року у справі № 760/9783/18-ц (провадження № 61-9460св20), від 16 вересня 2020 року у справі № 565/2071/19 (провадження № 61-9460св20).
Як вірно зазначено судом першої інстанції матеріали справи не містять відомостей про доходи та витрати позивача та зміну матеріального стану позивача з народженням другої дитини від іншого шлюбу.
Отже, суд першої інстанції, з урахуванням встановлених під час розгляду справи обставин, давши належну правову оцінку зібраним у справі доказам, дійшов вірного висновку про відсутність правових підстав згідно з ч.1 ст.192 СК України для зміни (зменшення) розміру аліментів.
Аналогічний за змістом висновок викладено в постановах Верховного Суду від 03 червня 2020 року у справі №760/9783/18-ц, від 16 вересня 2020 року у справі №565/2071/19.
Крім того, діти, народжені в різних шлюбах від різних матерів, мають абсолютно рівні права на матеріальну допомогу.
Аналогічний висновок міститься у постанові Верховного Суду від 21 липня 2021 року у справі №691/926/20.
Доводи апеляційної скарги не спростовують правильність висновків оскаржуваного рішення, оскільки ці доводи зводяться до посилання на ті ж самі обставини та наведення обґрунтувань заявлених вимог, які вказані у позовній заяві позивача, яким суд першої інстанції надав належну оцінку в оскаржуваному рішенні і колегія суддів повністю погоджується із цією оцінкою та прийнятим рішенням у даній цивільній справі.
Враховуючи викладене апеляційний суд вважає, що постановлене у справі рішення є законним та обґрунтованим і підстав для його зміни чи скасування за наведеними у скарзі доводами, не вбачає.
Відповідно до ч.1 ст.375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
З урахуванням викладеного колегія суддів вважає, що рішення суду першої інстанції ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права, тому на підставі  статті 375 ЦПК України залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін.
Відповідно до ч.ч.4, 5 ст.268 ЦПК України у разі неявки всіх учасників справи у судове засідання, яким завершується розгляд справи, або розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, суд підписує рішення без його проголошення. Датою ухвалення рішення є дата його проголошення (незалежно від того, яке рішення проголошено - повне чи скорочене). Датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення.

Керуючись ч.ч.4, 5 ст.268, ст.ст. 367, 374, 375, 382 - 384 ЦПК України

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу  ОСОБА_1 , в інтересах якого діє адвокатка Нетреба Катерина Олександрівна, залишити без задоволення, а рішення Долинського районного суду Кіровоградської області від 03 травня 2023 року - без змін. 
Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена безпосередньо до Верховного Суду у випадках, передбачених ст.389 ЦПК України, протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.

Головуючий суддя         О.І. Чельник

Судді         C.М. Єгорова

        О.Л. Карпенко